A
Keresztényeknek Szokásirol.
143

A
Keresztényeknek Szokásirol. valo beszélgetés
144

Elöször. 
Ezen könyvnek. el osztásárol.
144


2 beszelgetés. 
Elsö rész. a kristus jésus. életéröl.
144


3. Beszélketés 
A jerusalémi Anyaszent egy házrol.
149


4. Beszélgetés.
Hogy mitsoda állapotban voltanak a pogányok
meg térések elött.
152


5. Beszélgetés. 
A tanitásokrol. és a kereszttségröl.
154


6. Beszélgetés. 
Az Imádságrol.
156


7. Beszélgetés. 
A szent Irás tanulásárol.
157


8. Beszélgetés 
A munkárol, és a hivatalrol.
159


9. Beszélgetés. 
A böjtröl.
160


X. Beszélgetés. 
Az ételröl.
161


11 Beszélgetes 
A keresztények szemérmetességel valo magok viselésekröl.
162


12. Beszélgetés 
A házaságrol.
164


13 Beszélgetés 
A keresztények egyeségéröl.
165


14 Beszélgetés 
A gyülekezetröl, aliturgiárol.
166


15. Beszélgetés 
Hogy mitsoda titkokban tartották atitkokot.
167


16. Beszélgetés 
A keresztények ellen valo káromlásrol.
167


17 Beszélgetés 
Hogy még miket mondottak a keresztényekröl.
169


18. Beszélgetés 
Az Itéletek formájárol, akinokrol.
171


19 Beszélgetés. 
Az üldöztetésekröl.
172


20 Beszélgetés. 
A martyrok tselekedetiröl.
173

21 Beszélgetés 
A tömlötzröl.
174


22. Beszélgetés. 
A réliquiákról.
175


23 Beszélgetes. 
A Confessorokrol. vagy a vallás tévökröl.
176


24. Beszélgetés
Az ExCommunicátiorol. vagy a gyülekezetböl valo
kirekesztésröl.
176


25 Beszélgetés 
A penitentzia tartásrol.
177


26 Beszélgetés. 
Ascetae, a barátokrol. és a szüzekröl.
180


27 Beszélgetés 
Az özvegyekröl, diáconisákrol.
180


28. Beszelgetés 
A szegényekre valo gondviselésröl.
181


29 Beszélgetés 
A szállás adásrol.
182


30 Beszélgetés 
A Betegekröl.
183


31 Beszélgetés 
A temetésröl.
184


32 Beszélgetés 
A püspökökröl. és más egy háziakrol
185


33. Beszélgetés. 
A keresztények békeséges türésekröl.
189

34. Beszélgetés A keresztény Fejdelmekröl.
191


35 Beszélgetés 
Hogy mitsoda formában valának a templomok épitve
192


36 Beszélgetés 
A templomok ékességéröl.
193


37 Beszélgetés
Hogy mitsoda külömbség volt, a szent egy ház, és apogányok
temploma közöt.
195


38. Beszélgetés 
Hogy a láthato dolgok avallásnak segéltenek.
196


39 Beszélgetés 
Az Isteni szolgálatnak, vagy a lyturgiának rendiröl.
196


40. Beszélgetes. 
A prédikállásrol.
198


41 Beszélgetés. 
Aszent ruhákrol.
199


42 Beszélgetés 
A szent Aldozatrol.
200


43 Beszélgetés 
A Czérémoniával valo Isteni szolgálatokrol.
202


44. Beszélgetés 
Az Innepekröl, és a bucsu járásrol,
203


45 Beszélgetés. 
A Conciliumokrol.
204


46. Beszélgetés 
A penitentzia tartásokrol.
204


47. Beszélgetés. 
Az eretnekekröl.
205


48 Beszélgetés 
Az egy házi renden valok szokásirol.
205


49. Beszélgetés 
A Clericusok szegénységéröl
207


50 Beszélgetés. 
Az Anyaszent egy házak kincséröl.
208


51. Beszélgetés 
Az Ispotályokrol.
210


52 Beszélgetés. 
A klastromokrol.
211


53 Beszélgetés.
Hogy mitsoda hasonlatosága volt. abaráti életnek, az elsö
keresztényeknek életéhez.
214


54. Beszélgetés. 
Hogy mi okbol külömböztetnek meg abarátok külsö képpen.
214

55 Beszélgetés
Hogy menyire meg bomlottanak. és el távoztanak
akeresztények.
216


56 Beszélgetés. 
A romaiak meg romlásokrol.
219


57 Beszélgetés. 
A barbarusok el terjedésekröl, és szokásokrol.
220


58. Beszélgetés. 
A romaiaknak, abarbarusokal valo esze elegyedésekröl.
222


59 Beszélgetés 
A nap keleti keresztényeknek szokásirol.
223


60 Beszélgetés.
A nap nyugoti szokásokrol, és a tizedik saeculumban lévö
rendeletlenségekröl
225


61. Beszélgetés. 
A vallás meg tartásárol.
227


62. Beszélgetés. 
Az Anya szent egy ház rend tartásinak helyre állittásárol.
228


63. Beszélgetés 
A penitentzia tartásban valo változtatásról.
229


64. Beszélgetés 
A keresztesekröl, és az indulgenciákrol.
230


65 Beszélgetés 
A Doctorok sokaságárol.
231


66 Beszélgetés
Hogy a jó tanitás minden koron meg volt. és minden idökben
voltanak jó példák.
232


67 Beszélgetés 
Hogy mi formában, és mitsoda viszá élést szenvednek el.
234


68. Beszélgetés 
Hogy mi haszonra légyen ez az irás.
235


69 Beszélgetés 
Bé fejezés.
236

Ennek a könyvnek Táblája.
237

A
Keresztényeknek Szokásirol.

A
Keresztényeknek Szokásirol. valo beszélgetés

Elöször. 
Ezen könyvnek. el osztásárol.

Ezt a könyvet negy részre fogom osztani. az elsöben, meg láttyuk, ajérusálemi keresztényeknek szokásit, mind addig, még a város el nem pusztula, ez a keresztényi elsö rend tartás, oly tekélletes rend tartás vala, hogy ha szinte kevés ideig tartot is, de méltó azt különösön meg visgálni, amásodik részben, fel teszük. az üldöztetések ideit, tudni illik, ahárom elsö saeculum alat valo idöt, és akik erröl bizonyságot kivannak, azok meg olvashattyák az anyaszent egy ház historiáit, a harmadik részben, le irom az anyaszent egy háznak szabadságban valo létit, Constantinustol fogvást, és a negyedikben, fel keresem aváltozásoknak ókait. amelyek. az óltától fogvást lettenek.


2 beszelgetés. 
Elsö rész. a kristus jésus. életéröl.

A keresztényi vallás. nem lévén emberi találmány, hanem az Isten munkája, azért is fel álitatásakor. mindgyárt tekélletességben lett, valamint az egész világ teremptetésekor, elveszet az ollyannak az esze, mondgya tertullianus. aki azt gondolná hogy az apostolok, nem tudták volna mind azokot az igazságokot melyek az üdvességre szükségesek, és hogy egy nehány saeculumok után, bölcseb, és okosab szokásokot találhattak volna fell, mint sem azok, amelyekre akristus tanyitotta öket, de a vallásnak bölcs tudománya. a sok féle elmékben, külömb külömb féle dolgokot is okozot. ugyan azon külömb külömb féle mértéke szerént a kegyelemnek, amelyel adta azt az Isten kinek kinek, mivel avaloságos izraéliták, az attyoktol és a szent irásbol. már meg tanulván atraditiokot, és gyermekségektöl fogvást a törvényben, és a valoságos Istenröl valo hitben neveltetvén fel, készebbek valának azt a tudománt amaga tekélletességében követni, mindgyárt, mihent azt elejekben adák. és észre veheték, hogy a messiás, mitsoda üdvességet szerzene nékiek, és hogy mi volna az ö országa; sokal nehezeb dolog vala. atekélletességre vinni apogányokot., a kik addig Isten, és törvény nélkül éltenek; a kik meg szokták vala, hogy a bálványok eleiben vitessenek. valamint. az oktalan állatokot., és hogy minden féle vétekben el merüllyenek, a jérusálemi elsö anyaszent egy házban lévö keresztényeknél kel tehát keresnünk. az élet leg tekélleteseb példáját, és azt a boldog életet, amelynél. nem lehet boldogab eföldön.

A kristus jésus, életén kellene el kezdenünk. mivel ö minden tekélletességnek a kut feje, ö nékünk példát mutatot, hogy mi is a szerént tselekedgyünk, és ameg testesülésnek az, az egyik nagy haszna. hogy az ige láthatová lett, nem tsak azért lett hogy tsudánk lenne, hanem meg példánk is, a melyhez szükséges hogy szabjuk szokásinkot. tudom hogy tsak azok irhatták le méltán ezt az Isteni életet, akik szemekel látták, az életnek igéjét, kik ötet fülökel halgatták, és kezekel tapasztották, és akikben lakozot az ö lelke, de leg aláb kiki amaga tálentuma szerént észre veheti, hogy mi láttzik benne leg követhetöbnek azemberektöl, hagyván atöb mély dolgoknak meg visgálását. azokra, kik mind az imádságban. elmelkedésben. és a keresztényi jó erkölcsöknek gyakorlásiban eléb valok.

Leg elöbször is láttyuk a kristusban a gyermek kori jó erkölttsöket, ö engedelmes, és szó fogado volt szüleihez, kedves volt mindenek elött, mivel azt irják, hogy gyarapodik vala bölcseségben, testének állapottyában, és Isten, s’ emberek elött vala kedvességben. ennél többet rola nem tudunk harmintz esztendös koráig, hanem hogy názaret kis városában lakot, mindenek pedig áts. mester fiának tartották, és magát is, tsak átsnak gondolták lenni, ahalgatásával az irás. jobban fel tészi, mint sem akár mely beszédel. akristusnak azt a magános, és alatson rendben valo létit., amelyben kivánta tölteni, tsak nem egész életit; azért jött volt avilágra, hogy azt meg világosittsa, harmintz esztendöt tölte. amagánoson valo életben, és tsak, három, vagy négy esztendeig prédikállot, meg akarván ez által mutatni az embereknek, hogy az ö hivatallyok közönségesen a, hogy tsendeségben munkálkodgyanak. és hogy tsak kevesen kell lenni azoknak, kik a közönséges hivatalokra adgyák magokot. és akor is tsak annyi ideig, a még az Isten rendelése kivánnya, és másoknak hasznokra lehet.

A mely mesterséget választot volt pedig magának, a méltó az elmélkedésre, mivel akézi munka után valo élet, sokal szegényeb, mint sem gazdálkodni, és marhákot legeltetni. azért. akár a ház épitésében foglalatoskodot. akár ekéket tsinált, a mint egy régi mondgya, justin. in. tryph. de abizonyos, hogy a mestersége, noha igen szükséges, de kemény, és nehéz volt. azt is el mondhatni hogy tisztességeseb volt. mestersége. mint sem az ollyanoké, kik tsak atziffraságra, és a kényeztetésre. dolgoznak, eszerént tölté el iffiuságát. a szüléi, mellet. meg maradván. a helyben ahol fel neveltetett, ugyan ótt, szent, és fáradságos életet élt, részt vévén, az egész emberi nemzetnek a munka alá valo büntetésében, és szüntelen valo példát ada kétt jó erkölcsökröl, amelyeket idövel, leg inkáb jovallá az apostolinak. ugy mint, a szelidséget, és az alázatosságot.

Minek elötte aprédikálláshoz kezdene. a kereszttségel, imádságal, és böjtölésel készüle ahoz, noha az illyen készületekre nem vala szüksége, de tselekedte azért, amint maga mondgya, hogy bé töltene, minden igasságot, és nekünk példát adna; az ö negyven napig, és anyi éttzakákig tartó böjtit. közönségesen tsudának tarttyák, valamint amojses, és Illyes böjtit, mind azon által nem tudom, hogy ha üsmérjüké jól atermészetnek erejét, szent ágoston, szava hihetö embertöl hallotta, hogy volt olyan aki negyven napig semmit nem ett, epist.36. ad Casul. n.27. és théodorétus irja, hogy szent styletus simon. huszon nyolcz nagy böjtöt töltöt volna ell ételnélkül, szoktatván magát tsak lassanként. ehez a tsudálatos böjthöz. theod.hist.relig. c.26. de még mostanában is közönségesek az ollyanok, kik husz napig nem esznek.

A kristus, abban anagy pusztában. tsak az imádságban foglalta magat böjtölesekor, de ki mérne szollani az ö imádságárol,? elmélkedgyünk alázatosságal. arrol, amit az irás ád elönkben, atöbbi közöt, arrol a szenttséges imádságrol, melyet látunk szent jánosnál; és figyelmezünk igen arra, amit mondanak imádkozásárol, mivel ö imádkozot éttzaka, és némelykor egész éttzakákon, a kertben, a hegyeken. magánoson; fel emelvén kezeit, és szemeit az égg felé; le térdeplet. és a földre le borult, mutatván minden képen, az attyához valo nagy tiszteletét.

Meg engedé a kisértést, azért hogy példájával fel indittson bennünk, az ördőg ellen valo viaskodásra: a kisértettkor, a szent irásbol oltalmazá magát, azért hogy mi is szüntelen elmélkedgyünk arrol., és minden féle állapotban, ahoz alkalmaztassuk magunkot

Az után mindenek elött meg mutatván magát, papi. püspöki és közönséges életet kezde élni, leg nagyob foglalatossága. az oktatás, és a meg térités volt. a mint maga is mondgya, azert jött el. hogy fel kerese, és meg szabadittsa azokot, kik el vesztek volt. abetegek meg gyogyitásáért, és több tsuda tételiért, minden nagy tiszteletben, és sziviben vette, azok atsudák pedig szükségesek valának, az ö elküldetetésinek meg bizonyitására, ezeket. sok szent püspökök követtek, ámbar tsuda tételek nélkül is, mivel anépnek tekéntetiben és szeretetiben voltanak., sok alamisnálkodásokért, az igyefogyataknak párt fogásokért, és más több jó téteményekért, de söt még magok a tsudák okot adának a kristus jésusnak, sok ollyan jó erkölcsök ki mutatására, amellyeket mi is követhettyük, ugy mint az együgyü szelidségre, alázatoságra, békeséges türésre, ö se hirtelensegel, se pompával, se maga mutogatásal atsudákot nem tselekedte, de azt is ritkán várta, hogy arra kerjék, akor is tsak azért tselekedte. hogy jobban ki tessék annak hite, aki tsuda tételre kérte, oly igen kivánta el titkolni tsuda tételit, valamint mások igyekeznek el titkolni vétkeket, ugy tettzik mint ha, a meg gyogyulást. inkáb tulajdonitotta volna ebeteg hitének, mint sem a maga minden hatoságának., ezért is, a nép hihetetlensége miat, igen kevés tsudákot tett názárethben. mindenekért pedig. az attyának adta aditsöséget, én semmit magamtol nem tselekedhetem, mondgya szent jánosnál, az atya a ki bennem vagyon, atselekeszik mindeneket.

Mitsoda nagy békeséges türésel kelleték szenvedni azokot asok számu. betegeket, kik többire nyomorult szegények valának, akik szüntelen utánna jártak,, körül vették, és reá todultanak. akik azon igyekeztek, hogy tsak aköntöséhez érhessenek. eki tettzik, amidön. avér folyásbol meg gyogyitotta az aszszonyt. és a midön atanitványival egy kis hajoban üle, hogy a sok nép elne tapodgya, ha valamely házhoz ment. a sokaság el lepte az ajtot, és tsak anyi ideje se volt. hogy ehessék, annyira juta végtire, hogy nagy titkon kelleték bé menni valamely városba, és gyakorta. apusztában kelletet maradni, de még odais utánna ment a sok nép, a mint eki tettzik. amidön ött ezer embernek ada eledelt. ettöl vagyon, hogy a hegyekre ment imádkozni, ahol éttzakákot töltöt az imádságban., az aluvásra. alig volt ideje, és tsak amikor lehetet, a mint ezt láttyuk, a szélvészkor abárkában.

Akor sokal nehezeb életet elt, mint mikor kézi munkát dolgozot, arra nem is lett volna ideje, mivel holmi szent aszszonyok kik ötet kisérték, ugyan azok táplálták, és segitették, a mi kevés pénze volt. azt judás kezinél tartotta, abbol akevésböl is adot a szegényeknek, de sokszor az is el fogyot, és hogy az adot meg fizethesse tsudalatosan kelletet szent péterel ahal szájábol. egy fél siclust, az az, tizen hat polturát ki vétetni.

A bizonyos hogy mindenkor nagy szegénységben élt, a mint maga is mondgya, hogy nintsen hová le tegye. a fejét, az az, hogy nem volt maradando szállása, és ha tsak valaki meg nem szánta, más képen szállása nem volt. azt láttyuk. hogy halálákor a köntösinél egyéb joszága nem volt, azt mondgya, hogy nem azért jött hogy magát szolgáltassa, hanem hogy másoknak szolgállyon, mikor pedig valahová ment, tsak gyalog ment, a pedig renden kivül valo tselekedete vala, a midőn szamáron ment bé jérusalemben, hidegben, melegben, egy aránt utozot, amidön a samaritana aszszonyt. elöl találta, az irás azt mondgya, hogy dél felé, a kut mellé le üle fáradva, noha ura lévén atermészetnek, de azt nem láttyuk. hogy leg kiseb tsudát is tett volna. amaga alkalmatosságára valo nézve, se azért hogy magat valamely bajtol meg menttse, egy szer láttyuk azt, hogy az angyalok szolgáltanak néki, meg akarván azal mutatni. hogy annak ugy kellene lenni, ha néki ugy tettzenék.

Nyilván ki tettzik, az ö szelid szemérmetessége, mivel az irás fel tészi, hogy a tanitványok tsudálák, hogy egy aszszonyal beszélleni láták, a mint hogy, az ö ellenségi, noha sok féle káromlást gondolának ki ellene, de az ö tisztasága ellen nem mértek szollani, mind azon által, az ö szemérmetessége. nem volt szines, mivel akép mutatást gyülölte, az ö szokási együgyüek, és szelidek valának, az embert jól meg tekintette, valamint hogy az iffiat jol meg tekinté, és azonal meg szereté jó indulattyáért, azt sok helyt fel teszik, hogy a kezeit ki terjesztette, némelykor tekintetével, vagy beszédével, tsudálkozást, nehézséget, vagy haragot mutatott, némelykor pedig kegyességet, mint mikor a kisdedeket meg ölelte, és kezét reájok tette,

Külsö képpen pedig semmi ötet meg nem külömböztette atöb közönséges sidoktol, az ö élete, durva és kemény elet volt, semmiben magát meg nem külömböztette másoktol. szintén ugy ett, és bort ivut, valamint mások, a mikor vendégségben hitták, oda el ment. mind azon által. olyan keveset gondolt az étellel, hogy a tanitványi étellel kinálván. azt felelé nékiek, énnekem olyan eledelem vagyon, amelyet ti nem tudgyátok, az én eledelem pedig a, hogy az atyám akarattyát tselekedgyem.

A kristus, az ö külsö közönséges maga viselése mellet, nagy tiszteletben tartatta magát. azt kétt szer láttyuk hogy sirt, de nevetésit, vagy tsak mosolygását. egy szer sem láttyuk. valamint szent Chrysostomus mondgya, ö nem kért senkitöl semmit., amint hogy, jobban szereté tsuda tétel által. ahal szájábol pénzt ki vétetni, mint sem költtsön kérni, azt mindenkor meg tartotta, hogy jób adni. mint sem mástol venni, mindennek volt ö reája szüksége, ö néki pedig senkire nem volt., városrol, városban menven. mindeneket intet apenitentziára., abetegek könnyen mehettek hozája, és annyira meg alázta magát. abünösökhöz, hogy ett vélek. és hozzájok szállot, söt még azt is meg engedte, hogy rosz életü aszszony a lábait meg mossa, és kenetekel meg kennye., ez ugy tettzék, mint ha ellenkezet volna, azö szegény, és sanyaru életével.

Mint hogy azért jött volt, hogy tanittson, azért szüntelen is tanitot, mind közönségesen, mind magánosan. az a szokása volt néki., hogy szombatokon, a synagogákban magyarázta a szent irást, valamint a sidó doktorok., azért hitták ötet is mesternek., vagy rabbi, de ötet, nem ugy tekintették. mint atöbbit, mert nagy méltoságal tanittya vala öket, és álmélkodnak vala az ö kedves beszédin. a melyek származnak valaszájából.

Az ö beszéde egyenes, és világos volt. minden tziffraság nélkül, a mely sokal hathatosab volt. az ékes beszédeknél, az ö beszédi, mondgya szent justinus. rövidek. és egybe voltak foglalva, mert ö nem volt sophista, hanem az Istennek ereje, és igéje, némelykor inkáb tselekedettel felelt. mint sem szoval., mint mikor a szent jános tanitványinak mondá, menyetek el, és mondgyátok meg jánosnak, a melyeket. hallotok. és láttok, gyakorta élt példa beszédekel, azért hogy meg büntesse halgatoinak. szán szándékal valo vakságokot., de az ö szent élete, és tsuda tétele, inkáb meg bizonyitották tanitásának valoságát., és inkab is íllettek minden féle elmékhez, mint sem a filosophusoknak minden sylogismusi, vagy erösitö beszédi, mert azokot mind atudosok, valamint Nicodémus, mind atudatlanok. valamint avakon születet., mind egy aránt értették, és tsudálták, a beszéd közben. sokszor hozá elé atörvényt, és a profétákot, meg akarván azal mutatni, hogy az ö tanitása, ugyan azon bölcseségböl, és azö tsuda tétele ugyan azon hatalombol származnak, és hogy mind az ó, mind az uj testamentum. ugyan azon egy Isteni hatalomra vannak fel álitva. ezert is hoza elö gyakorta sok bizonyságokot az ó testámentumbol.

Illyen formában készitté a tanitványinak elméjeket, hogy azokot, az Isteni hatalom alá vessék, nem ugy mint a filosophusok. kik nagy haragos vetekedésekre szoktatták tanitványokot, azon szin alat, hogy az igazságot keressék, akristus azt nem kereste, nem is kételkedet mint socrates, mert valosagot beszélt, és tellyes lévén igazságal, azt ugy nyilatkoztatta ki, amint néki tettzet, egy szoval, hogy beszédit, a tanitványi jobban halgassák, és példáját kövessék, vélek egy társaságban lakot, és vélek, szegénységit követette, el küldvén öket minden költtség nélkül, de sött még, mikor véle valánakis éhséget szenvedtenek, ugy anyira hogy szombat napon, buza fejet kelletet tördelni amezön. és azt enni.

Igen nagy szorgalmatosságal oktatta öket, és amit meg nem foghattak, azt különösön meg magyarázta nékik. ugy bánt vélek, valamint barátival, mindeneket nékik ki nyilatkoztatot. annyiban, amenyiben arra akoron alkalmatosak valának. de némely szorgalmatos kérdésekre meg nem felelt nékik, mint mikor azt akarák meg tudni, mikor lészen avilágnak vége, és mikor szent péter azt kérdé, hogy hová lészen szent jános, igen nagy békeséges türesel szenvedi vala. az ö együgyü tudatlanságokot, és fogyatkozásokot, mindenkor is azon volt, hogy öket meg jobbithassa.

A tanitványokon itt értem azt a tizen kettöt akiket maga mellé választot volt, noha az irás tanitványoknak nevezi mind azokot, kik azö tanitását követték, és keresztelve valának, ezek igen sokan is voltanak. mivel a szent mátyás választásán, százhusz tanyitván vala jelen, többen is valának ött száznál, kik egy szers mind látták a kristust. fel támadása után, az anyaszent egy ház, már akor két részböl állot, ugy mint a népböl, kiket közönségesen, hiveknek, vagy atyafiaknak nevezték, és azokbol. akiket. akristus választot volt az anyaszent egy ház szolgálattyára, ugy mint a tizen két apostolokot, és hetven tanitványokot, akiket ketten ketten küldi vala el maga elött.

A szeretetnek egy nehány gradussát láttyuk ebben a külömböztetésben, a melyek méltok a meg visgálásra, akristus azt. tanittya nékünk, hogy minden ember ami felebarátunk, és mindent ugy kell szeretnünk, mint magunkot, amint hogy. ö az életét minden emberért le tette, de különosön a tanitványit, inkáb szerette, és azok közöt az apostolit, ezek közöt pedig szent pétert, és a zebedéus két fiát, leg inkáb jánost, azt nem lehet visgálni, hogy mi okbol külömböztette meg szeretetét. szent péterhez, és szent jánoshoz, hanem azt elég meg tudni, hogy példájával jová hatta, és meg szentelte, a természet szerént valo szeretetett. közönségesen, az emberekhez valo szeretet meg sértés nélkül, de nem tsak az apostolokot, hanem még másokot is nevez baráttyának. lázárt, és annak akét hugát szerette, lázárt pedig. baráttyának hija, amint is meg mutatta, halálan valo sirásával.

Kitsoda kételkedhetik abban, hogy kegyes szeretettel ne szerette volna, az ö szenttséges Annyát, holot mitsoda nagy szorgalmatoságal vala gondgya reája halálakor,? de mind azon által, ugy tettzik. mint ha keményen szollot volna hozája, a midön, az irás tudo doktorok közöt ült, és amidön alakadalomban. meg mondá. hogy abor el fogyot volna, és meg másut, azt mondá egy aszszonynak, hogy nem tsak aboldog, aki ötet méhiben hordozta, hanem még mind azok is, kik az ö attyának akarattyát követik, jól tudta azt ami kegyes üdvezitönk. hogy miképpen kellesék bánni, azzal a kegyelemel meg erösitetett lélekel, azt is meg akará mutatni, hogy nem atest, senem avér okoza benne a szeretetet.

Az ö szeretete. az egész emberi nemzetre volt terjesztve, azért is mondgya, jöjjetek én hozám mindnyájan. kik meg fáradtatok, és meg terheltettetek. és meg nyugotlak titeket, nagy szánakodásal vala a népen. ki ötet kisérte, látván szenvedéseket, és el hagyatatásokot, valamint apásztor nélkül valo juhók. a szánakodás vivé arra., hogy kétt szer a kenyeret meg szaporittsa, és az özvegy aszony leányát fel támasza, a maga hazáját, az Izrael népét, és jérusálem városát igen szerette, valamint jó haza fia, és siránkozot rajta, elöre meg látván, nagy pusztulásra valo jutását. vétkeiért, a fejdelmekhez valo engedelmeségre. mindeneket intet, és azt hagyta, hogy tisztelettel legyünk a papokhoz. ám bár azok ne legyenek is ollyanok. a mitsodásoknak kellene lenniek, nagy szorgalmatosságal követte a törvényt, és avallásbéli Cérémoniákot, noha ura volt, mind atörvénynek, mind a szombatnak., avilági dolgok iránt, semmi hatalmát ki nem mutatta, de sött még, kétt atyafi közöt sem akart köz biró lenni, a midön meg fogák, és a birák kérdezék, mindenik bironak a maga rendihez képest valo feleletet ada, a fö papnak, amaga Isteni fiuságárol felele, pilátusnak királyi voltárol., meg mondván néki, hogy az ö országa nem evilágon volna, és hogy azö tanitása, semmi változást nem tenne avilági rendben, mitsoda. nagy maga hittség volna az ollyantol., aki az ö jó erkölcseit le akarná irni, mivel az ollyan szent lelkek. kik az évangyéliumrol elmélkednek, hová továb, több tsudálatosab dolgokat találnak abban, hanem mondgyunk egy nehány szót szenvedéséröl, a melyben, mind leg nagyob, mind leg hasznosab példát adot, holot nincsen, semmi közönségeseb ez életben. a szenvedésnél.

A kristusnak, az olaj fák kertében, szánakodásra méltó léte, meg mutattya, hogy néki is, valamint másoknak, a szomoruságban, és a félelemben része volt, és hogy tsak az ö jó erkölcsének erejével szenvedte azokot a sok nyomoruságokot, mint hogy pedig mindenben hasonlo volt hozánk a vétken kivül, azért, ez életnek minden nyomoruságát meg probálta, ugy mint, az éhséget, szomjuságot, fáradságot, és a fájdalmat, a valo azt nem láttyuk hogy beteg lett volna. talám azért. hogy rend szerént. amértékletlenség okoza abetegséget., leg aláb amértékletlen munka, de semmi mértékletlen nem lehetet egy olyan testben., akit maga a bölcseség igazgatot.

A szenvedésekor. meg gyözhetetlen álhatatoságal szenvedet. maga mentegetése nélkül, semmiben ellent nem álla, és magát kinoztatni hagyá, és meg mozdulhatatlanná lett mint a kö szikla az ütés, és averés alat, tsudálatra méltó volt, az ö halgatása, egy szót nem szolla. noha egy szavával minden hamis vadoloit., és biráit, meg gyözhette volna, de tudta azt. hogy menttségére semmit nem fognak hajtani, egy szoval, az irtoztato szenvedésekor, az elméje, szabadon és tsendeségben marada, imádkozék azokért, kik ötet kinozták, ajó latornak hitét meg jutalmaztatá, az annyát gondviselés alá hagyá, a profétiákot bé tölté, és az Istennek ajánlá szenttséges lelkét.

Az apostolok. a szent lelket vévén, a kristusnak élö képei lettenek, a kikhez, hasonloknak kelleték lenni ahivek. nek, ezért is mondgya szent pál, legyetek én követöim, valamint én követöje vagyok a kristusnak. meg másut. legyetek én követöim atyám fiai, és vigyázatok azokra, akik ugy járnak, a mint a mi példánk, nálatok vagyon.

Az apostolok, noha szüntelen valo oktatásokban foglalatoskodtak, de példa adásokal többet oktattak., mint sem beszédekel. ahivek közül választnak vala magoknak tanitványokot, a kiket kivalt képen oktatták, valamint akristus oktatta önnön magokot, az illyenek, az apostolokhoz valának kötelezve. vélek együt laktanak, vélek együt utoztanak. és a midön valamely anyaszent egy háznak szüksége volt före, azokbol küldöttenek hogy igazgassák.

Illyen formában láttyuk hogy szent péter mellet voltanak, szent márk, szent kelemen, szent erodus, aki helyében lett antiochiai püspök, szent linus, szent Cletus. kik azután. helyében romai püspökök lettenek, szent pál mellet láttyuk szent lukátsot, szent titust, szent timotheust, és a fellyeb emlitet szent kelement, szent jános apostol mellet láttyuk, szent policarpust, és szent pápiást, ezek a szentek, azon igyekeztek, hogy az apostolok tanitásit az elméjekben tarttsák meg inkáb, mint sem irásokban, és azokat inkáb tselekedetekel tanyitották, mint sem beszédekel, igy követvén mestereket., igy is lettenek. szent pál szerént. aprédikállás, jo tselekedet, hitt, szeretet, tisztaság, és egész jó élettyek által, példaja a hiveknek, de még ezek többet is tselekedének, mivel ö magok meg más ollyan tanitványokot hagytak magok után, a kik meg másokot is tanyithattak. erre valo nézve irja szent pál timotheusnak, hogy a melyeket én töllem hallottal. sok bizonyságok elött, azokot bizzad hiv emberekre, akik egyebek tanitásokra is alkalmatosok. 2 tim. 2. 2. etehát valoságosan atraditio, a mely jobban meg tarttya atudományt, mint sem azirás.


3. Beszélketés 
A jerusalémi Anyaszent egy házrol.

Szollyunk már mostanában azokrol, akiket önnön magok az apostolok tanyitottak. és igazgattak, de föképpen arrol az anyaszent egy házrol., a mellyet akristus maga kezeivel állitotta fel, a synagoga fundamentumára. a mely nem tsak példája, de gyükere, és eredete volt atöbb anyaszent egy házaknak, és nézük meg hogy mi formaban adgya elönkben az irás azokot az elsö hiveket.

Alhatatosak valanak pedig az apostolok tudományában, és a kenyér szegésének részeltetésében., és az imádságokban. act.11.42. meg aláb, és mindnyájan akik hisznek vala. együt valának, és köz vala mindenek. örökségeket, és marhájokot el adgyák vala, és osztogattyák vala azokot mindeneknek, amint kinek, kinek szüksége vala, és minden nap egyenlö akarattal mennek vala atemplomban. és házonként szegdelvén a kenyeret, az eledelt örvendezésel. veszik vala, és együgyü szivel: ditsérvén az Istent, és kedvesek lévén az egész községnél, 44. meg másut. A hivek sokaságának pedig egy szivek vala, és egy lelkek, és senki közüllök. azokban amit bir vala, semmit sajáttyának nem mond vala, hanem minden köz vala nékik, act. 4.32, nem is vala szükölködö közöttök. mert valamennyin mezöket, vagy házakot birnak vala, eladván, elö hozák vala azoknak az árrát, amiket el adtanak vala, és az apostolok lábaihoz teszik vala. el osztogottatik vala pedig mindennek, amint kinek, kinek, szüksége vala. act. 4.34.35. meg másut az apostoloknak kezek által pedig sok jelek, és tsudák lésznek vala. a nép közöt, és egyenlö akarattal valának a salamon tornátzában, egyebek közül pedig, senki nem méri vala magát hozzájok adni, hanem magasztallya vala öket anép, inkáb nevekedik vala pedig az urban hivö férfiaknak. és aszszonyoknak sokasága act. 5.12.13.14.

Láttyuk tehát mind ezekböl, hogy mitsodások valának az elsö hivek, és hogy, az öket valo ditsérete az irásnak, tsak rövideden, az oktatásért, imádságért, egyeségért, aföldi jovoknak egy másal valo közölésért vagyon, evolt az ö belsö örömök, és külsö képen, atiszteletért, magasztalásért, és anép hozájok valo szeretetiért, ez az anyaszent egy ház, minden féle nemböl, és rendböl állot, és egy kevés idö alat igen meg szaporodot. a szent péter elsö prédikaciojára, három ezer ember tere meg, és amasodikára, ött ezer, az irás egy nehány helyt fel teszi, hogy a hiveknek számok, naponként nevekedet, és szent jakab, 38 dikban, szent pálnak azt mondá, a görög versio szerént, hogy a hiveknek számok. egy nehányszor tiz ezerböl állana, act. 21.20. ahiveknek leg nagyob része, házasok valának, és az ollyanok különösön laktanak, ezért is vagyon meg irva, hogy házanként szegik vala meg akenyeret. azaz, hogy osztogattyák vala az ur vatsoráját. mind azon által, a költtség közönséges vala, mivel az el adot joszágnak az árrát. ollyan nagy bölcseségel, és igasságal osztogattatták ki az apostolok, hogy nem vala szükölködö közöttök.

E tehát, annak a közönségesen együt valo életnek valoságos példája, a melyet atörvény tsinálok, és a filosophusok leg boldogabnak tartották, noha azt soha elnem érhették, erre valo nézve, még eleinte akará minos a görögök közöt, Creta szigetében közönséges asztalakot rendelni, ahol együt ettenek, és lycurgus, igyekezék lácédémoniabol ki irtani agazdagságot, és a bujálkodást, a pytagoras tanitványi közre adgyák vala joszágokot. és egy társaságban éltenek, melyet a görögök nevezték Cenobion, a mely szobol neveztettek a Cenobiták, de pláto. mod nélkül mesze akará terjeszteni aközönségesen valo életet, el akarván törleni. a familiák közöt valo meg külömböztetést, ök azt tudták, hogy nem lehet addig a közönséges társaság tekélletes, valamég az emberek azt mondgyak, ez a tiéd, ez azenyim, de ezek atörvény tsinálok. tsak a büntetéssel, és a jovallásal kénszeritheték valamire az embereket, mivel tsak egyedül akristus Jésusnak kegyelme változtathattya meg a sziveket. és orvosolhattya meg, atermészetnek meg romlását.

A sidokot meg tanyitván az Isten törvénye, ö közöttök, sokal tekélleteseb példáit láthatni aközönségesen valo életnek, azok pedig. az Essaeitak, és a therapeuták valának, de vita Contempl. tsak éppen pálestinában valának essaeiták, és mint egy négy ezeren, ezek a falukon laktak, minden féle mezei munkában foglalatoskodtanak, egy társaságban, és szegénységben éltenek, leg nagyob része közüllök házas nem volt, a szombat napokot, föképpen az imádságban, és atörvény tanulásában töltötték, de ajövendö mondásnak igen hittek, és ezeknél nem volt babonázob a sidok közöt, a therapeuták, sok helyekre valának el oszolva, de leg nagyob része, egyiptumba, alexándria mellet lakot, ezek sokal magánosab életet éltenek, tsak az imádságban. és az olvasásban töltötték napjokot, rend szerént estig nem ettek, akor is tsak kenyeret, philo, meg josef. ezekröl böven beszélnek. és minden szokásokot le irják, hogy ha pedig atörvény alat, amely tekélletességre nem vitte az embereket, eszerént éltenek, azon nem kel tsudálkozni, hogy ha nagyob tisztaságal követték ezen jó erkölcsököt, akegyelemnek törvénye alat, ugyan ezeket láttyuk követni. ajerusálemi anyaszent egy házban, idövel pedig, az egész anyaszent egy házakban. és klastromokban.

A jérusálemi keresztények közöt, ajószágok elosztásának eredete nem egyéb volt, hanem a felebaráti szeretet, amely attyafiaká és mint egy tselédeké tette öket, hogy egy aránt tápláltassanak, mindenkoron elméjekben viselték akristusnak ezt a parantsolattyát, hogy egy mást szeressék, ezt aparantsolatot gyakorta is hozá, elé, föképpen szenvedése elött, mondván, hogy arrol üsmértetnek meg az ö tanitványi, de leg inkáb az üdvezitö parantsolattya vivé öket arra, hogy joszágokot közre botsásák, a mely azt hadgya, hogy ellene mondgyunk annak amit birunk, ök nem tsak lelki képen, és szivbéli szándékal akarák. követni, hanem ugyan valojában végben vivék ezt a jovallást, hogy ha tekélletes akarsz lenni, add el mindenedet. és gyere köves engemet. mert avalo, hogy abban bizonyosabbak vagyunk, hogy nem ragaszkodunk ugy ahoz a jószághoz, amelyet el hagytuk. mint ahoz, amely még kezünk közöt vagyon, azt is el lehet mondani, hogy ök akristus jövendölésiböl tudták, jerusalem városanak el pusztulását, azert nem is akartak semmit ollyat meg tartani, ami öket, ahoz az el pusztulando földhöz ragaszhassa. s.aug, de catech. rud. 23.

Ezt a közönségesen valo életet, tsak éppen ajerusálemi hivek követthették, amely illet mind a személyekhez, mind az idöhőz, mert nékem ugy tettzik, hogy emberi mód szerént, nehéz volna egy anyi személyböl álló anyaszent egy háznak, sokáig együt élödni, fundus, és bizonyos jövedelem nélkül, mivel azt láttyuk a szent pál leveliböl, hogy atöb anyaszent egy házak segittsége nélkül, nem lehettek, és hogy feles pénzt küldöttek atöb tartományokbol ajerusálemi szenteknek, azt el hihettyük, hogy ezek a szentek, kézi munkával is segitették magokot. valamint akristus, és az apostolok tselekedtenek,

Az irás azt mondgya, hogy álhatatosak valának., az apostolok tudományában, és sok helyt tanitványoknak neveztetnek, mert az üdvességnek. tanulásában foglallyák vala magokat. halgatván az apostolok tanitásit, a kik. mind közönségesen, mind pedig különösön tanittyák vala öket azokra, a melyeket hallottak vala azurtol. gyakorta pediglen a szent irásokot olvasták, azt mondgya az irás, hogy álhatatosak valának az imádságban, és egyenlö akarattal mennek vala minden nap atemplomban. és gyülekeznek vala a salamon tornátzában, azt láttyuk, hogy szent péter, és szent János a templomban mennek vala az imádságnak kilentzedik oráján, azt el hihettyük. v.baron. an.34. p.250. hogy ök még akor meg tartották azokot az orakot a melyeket még mind mostanáig meg tarttya az anyaszent egy ház, az apostolok, és atöb hivek, külsö képpen ugy éltenek valamint más sidok. atörvénynek Cérémoniáit meg tartották, és áldozatokot tettek, ezeket mind addig gyakorolák valamég atemplomot el nem ronták, azért is hiják ezt a szent atyák, a synagogát, tisztességel valo eltemetésének, st.aug. ep.19.

Az imádság után, az irás a kenyérnek meg szegéséröl emlékezik. ezen pedig az ur vatsoráját kell érteni, mivel sok hellyeken vagyon illyen emlékezet az uj testámentumban. ezt a nagy titkot, nem a templomban szentelték, ahol elegyesen voltanak atöb sidokal, hanem ahivek házainál, és azután meg vendégelték egy mást, ez a szokás sokáig tarta a keresztények közöt. a melyet nevezték ágápnak, az az, felebaráti szeretetnek, az irás azt mondgya, hogy az illyen vendégség, örvendezésel, és együgyü szivel ment végben, ugyan is, mind gyermekek valának azok ahivek. az ö alázatosságok, tisztaságok, és hasznok nem keresése altal, ellene mondván avilági jóknak, és reménségeknek, nem vala okok, se a törödésre, se anyughatatlanságra, és tsak egyedül a mennyei reménségröl, és akristus országárol gondolkodtak, nem olvashattyuk tsudalkozás nélkül azt a keveset. amelyet az irás mond erröl az elsö anyaszent egy házrol. de azt ne tsudállyuk, hogy ha azok a hivek nagy kedvességben. és tiszteletben valának azok elött, kik öket látták, ez az anyaszent egy ház fent marada jérusálemben tsak nem negyven esztendeig. az apostolok gondviselések alat, fö képpen, szent jakab püspök alat, és mind addig valamég láták ahivek, hogy tsak hamar pusztulásra kellene jutni annak a boldogtalan városnak., akristus jövendölése szerént, akoron mind el hagyák avárost, és pella nevü kis városban szaladának, és ót maradtanak mind addig, valamég aváros, egészen el nem pusztula. euseb. III. hist.C.3. De továb is mehetünk, és azt mondhattyuk, hogy ahivek közül valának még abban apuszta városban. mivel még püspökök is vala, de adriánus el rontatván tellyeségel avárost, az egész sidokot ki üzeté, és Élia nevü uj várost épitte helyében, és nem vala szabad ót lakni semmi féle sidonak. Euse.IVhist.Cap.5. sev.sulp.lib.2.


4. Beszélgetés.
Hogy mitsoda állapotban voltanak a pogányok
meg térések elött.

A Jerusalemi anyaszent egy ház el szélyedvén, mindenüt más anyaszent egy házak álitatának fel. amelyek sidokbol, és pogányokbol állottanak, és amelyekben ajó erkölcsök nagy tekélleteségben voltanak, hogy ha azt jol meg tekénttyük, hogy mitsoda állapotba valának apogányok meg térések elött,

A kik ahistoriát nem tudgyák, azt gondollyák, hogy azok az emberek, kik ennek elötte tizen hat száz esztendövél éltenek, sokal együgyüebbek, ártatlanabbak., és engedelmesebbek valának amostaniaknál, mert azt hallották, hogy hová továb aláb szál, és romlandob avilág, de az ollyanok kik figyelmetességel olvasták azokot akönyveket., a melyek agörögöktöl, és aromaiaktol maradtanak reánk, világosan lattyák, hogy mind mas képpen vagyon, Claudius, és Néro CSászárok alat kezdék prédikállani az évangyéliumot. azt pedig meg lehet látni tacitusban, hogy mitsoda udvara volt ennek a ket Császárnak, és hogy mitsoda el fajulttság uralkodot abban. meg lehet látni hogy ugyan azon saeculumban mitsodás szokás volt, horaciusbol. juvenalisbol. martialisbol. és petroniusbol., a mely undokságokot le irnak ezek az auctorok., azok akoron közönségesek valának, és azoknak követésit nem tiltották. ugy tettzik, mint ha ezek aveszedelmes könyvek, tsak azért maradtak volna meg, hogy az emberek meg lássak, hogy a meg romlásnak. mitsoda mélységéböl vonta ki akristus az egész emberi nemzetet, hasonlo undokságokot látunk svetoniusban. az auctorokban. kik az augustus Császár historiáját irták, és akövetkezendö két saeculumot., azt lucianusban., apuleusban., atheneusban, egy szoval mind azokban az auctorokban kik aszokásrol irnak., a szent atyák kételenittettek ezekröl vilagosan szollani, atöbbi közöt szent agoston. de civit. 2.C.4. alexandriai szent kelemen. pedag. lib 2. mind ezek után, nem kell tsudálkozni azokon. agonoszságokon. a melyeket szent pál számlál elé a romaiakhoz irt levelének akezdetén.

A szokások meg romlása, agörögöktöl, egyiptumbéliektöl, és nap keletröl, ment aromaiakhoz, tsak vessük szemeinket áristophánusra, meg láttyuk hogy mitsoda rendeletlen életet éltenek agörögök azö idejében, abizonyos hogy az után jobbaká nem lettenek. és nagy sándor idejében, s. meg azután, a tunyaság, és abujálkodás, igen el hatot volt közöttök, a macedoniai, egyiptumi, és syria béli királyoknak historiái tele minden féle gonoszságoknak, és el fajulttságoknak példáival, azt tudgya ki ki, mitsoda nevezetben volt, alelxándria., antiochia, és Corinthus, városa, azt tudgyuk mitsoda hiresek valának atunyaságért, és bujaságért, kis ásiának varosai, mind azon által, az illyen gonoszságok közöt véve eredetet a kereszténység, ugyan azon városokban álitatának fel azok a szent anyaszent egy házak, a szabados élet, nem tsak közönséges vala aromai birodalomban., de ugyan azt jóvá is hagyta avallás, és ahoz ugy kivántatot, a tudosok tudgyák, hogy miböl állot a bacchus Ceremoniája, mindenüt tsak a venus, adonis, ganymedes, és a jupiter képeit kelletet látni, minden kertnek különös istene vala, az aszszonyok közönségesen tsak az istenek szerelmeiröl valo énekeket éneklették, a mint láthatni, virgiliusbol. és ovidiusbol, az ö játék nézö helyeken. vagy fajtalanságokot láttak, vagy kegyetlenséget.

A romaiak mulattsága rend szerént abbol állot, hogy a kardosokal egy mást meg ölették, a fene vadakal el szaggattatták az embereket, a rabjokot leg kissebért meg kinoztatták, és azokal irtoztato kinokot szenvedtettek, atartományoknak gubernatori, nagy kegyetlenségekel bántak azokal kik romaiak nem voltak, a császárok meg ölették mind azokot, akik nékik nem tettzettenek, minden törvény nélkül, ettöl vagyon hogy a gonosz fejdelmek anyi vért ontottanak, és anyi romai urakot ölettek meg, de még a fösvénység, nem vala aláb valo akegyetlenségnél, minden tele vala tsalárdságal, hamiságal, vádolásal, eröszak tétellel, és nyomorgatásal, a Cicero oratioi, ezekröl eleget mondanak, ha verrus, arespublica idejében, harom esztendö alat annyi kegyetlenséget mivele, tsak egy tartományban, mit nem tselekedhettek Caligula, és néró idejében agubernátorok, kik avádolástol nem tartottanak, és a melyekre magok a fejdelmek adtanak nékik példát, mit nem követének, albinus, és florus judéába, és flaccus alexandriában. ezeket mindenek tudgyák.

Illyenek valának tehát azok. akiket keresztényeké tettenek, és akikröl akarok szollani, de amidön meg mosatatának, és meg szenteltetének, mindgyárt másokká lettenek, mind azon által, nem kel el titkolni a görögök. és aromaiak közöt. sokaknak jó hajlandoságokot.

Elöször ökk, igen emberségesek valának, az emberség pedig sok jó dolgokot foglal magában, amelyeket külsö jó erkölcsöknek mondhatni, ugy mint, a békeséges türést, abeszédben valo kegyeséget, akedvezést, a vidámságot, atisztelet, betsület adást, mind ezeket agörögök, igen jól tudták, és mind ezeket lehet követni, hanem valoságos jó erkölcsü is valaki, noha avaloságos jó. erkölcs. ezekel. sokkal kedveseb, a görögök közöt valának még ollyanok, kik igazán valo filosophusok valának. az az, ollyanok, kik valojában keresték az igazságot, és kivánták követni ajó erkölcsöt, ellene mondván az illyen tudományért, más egyéb dolgoknak, és nem szánták fáradtságokot, se költtségeket, a romaiak sem valának tellyeségel ollyan meg romlot állapotban. hogy ne találtatot volna közöttök nemesi elme, álhatatosság, és ollyan természet szerént valo jó erkölcsök, a melyeket még mostanában is tsudálkozásal látunk az ö historiájokban.

Az Évangyéliumnak kegyelme. meg hatván az illyen jora hajlando sziveket, nem lehete, hogy azokban meg ne fogannék, szent Cornélius, romai tiszt lévén, elsö volt apogányok közöt, ki ezt a kegyelmet vevé, sok nevezetes martyrokban ki tettzik az a romai nemeség, ugy mint, szent lörintzben, szent vincentiusban. szent sebestyánusban, és nagy szent püspökökben, ugy mint, szent Cypriánusban, szent ambrusban. szent léoban, agörög filosophushoz illendö maga reá tartást, meg lehet látni. a szent polycarpus actáiban. a szent pionius, smyrnai pap actáiban, a szent justinus, és az alexándriai szent kelemen irásiban, akeresztényi alázatosság, meg jobbitván a romai maga hittséget, és a filosophusok kevélységit, azokat valoságos bölcsekké tette, mivel meg üsmervén a hit által hogy hová kelletnék nékiek igyekezni, azután nem is tzéloztak más dologra., ezek az okos, és értelmes emberek, tiszta életet kezdvén élni, és nem a magok hasznát keresni, tsendesekké, és együgyüekké lettenek, azal a nemesi együgyüségel, a mely meg veti, a másnak, alatomban valo ártást.

Ez igy lévén, a keresztényi vallás, nem tsak a romai birodalomban emelkedék fel, hanem még romának közepette, ollyan idöben pedig. amelyben leg nagyob virágjában., és tudományában vala, de leg nagyob meg romlásában is, az Évangyéliumnak Istenisége, gyözedelmet vett, azokon, amelyek véle ellenkeztek, mivel, atudomány, és akevélység, ellent állottak a keresztényi együgyüségnek, tudománynak, és ahit alázatosságának, a szivnek, és a szokásnak meg romlások, nem szenvedheték annak tisztaságát. és szoros tanyitását, szükséges tehát ezeket igen jol meg visgálni, nehogy valaki azt gondollya azután, hogy az apostoloknak. tsak ostoba emberekel volt dolgok, a kikel könyü volt, mindent el hitetni, s.aug.epist.137. ad volus. épist.138. ad marcell. de Civit.lib.22. C.7. de vocat gent 1.11. C.15. tertulliánus ezeket jol meg tudta mutatni, apogányoknak. mondván, a kristus Jesus nem ugy tselekedet mint numa, a ki durva, és vad embereket szeliditte meg, meg terhelvén azokot istenekel. hanem ollyan embereknek nyittá fel szemeket az igazságra, akik tudosok, és értelmesek valanak apolog. C.2.


5. Beszélgetés. 
A tanitásokrol. és a kereszttségröl.

Az Évangyélium prédikálásanak módgya. külön külön féle képen volt. ahalgatokhoz képest, a sidoknak, a profétiákbol, és a szent irásbol kelletet bizonyitani, apogányoknak, amagok poétáibol, és filosophusibol kelletet bizonyságot hozni, atsudák pedig, mind egyikét, mind amásikát figyelmetességre inditották, az apostolok tselekedetiben, látunk illyen külön, külön féle tanitásokot. az Isteni dolgokrol pedig, tsak azoknak beszélettek, akik valojában halgatták. de tsendeségel, mert mihent látták hogy a pogányok haragra indultak. vagy nevették, a mit nékiek mondottak, amint esokszor meg történt, olyankor ahivek halgattak. ne hogy valamely káromkodásra fakaszszák öket, st.just intryph. idövel pedig, holmi irásokot botsátának ki, hogy a pogányoknak, meg mutassák hamis vallásokot, alexándriai szent kelemen illyen irásokot botsáta ki, illyen vala, tatiánusnak, agörögök ellen valo tractátussa, de leg inkáb, atsuda tételek téritték meg öket, azután, a keresztényeknek, szent elettyek, és a martyrumságot, álhatatosságal valo szenvedések.

A midön valaki keresztényé akart lenni, aztot, apüspökhöz, vagy valamely paphoz vitték, és meg visgálták, hogy ha ugyan valojában kiváné meg térni, mivel attol tartottak, hogy a titkokot, meg ne ferteztessék, közositvén azokban, érdemetlen személyeket. és nehogy ollyanokot vegyenek bé, akik álhatatlanságokal. meg gyalázák az anyaszent egy házat, jol meg visgálták tehát az ollyat aki keresztényé akart lenni. meg tudakozták elöbszőr, hogy miért kiván azzá lenni, mitsoda rendben lévö, hogy ha szabadosé, vagy rab, mitsoda életet élt annak elötte., az ollyanokot pedig, akik valamely gyalázatos hivatalban. vagy szokásban vett vétkekben voltanak, addig bé nem vették, valamég azokot el nem hagyták, ez igy lévén a nyilván valo vétkes aszszonyokot bé nem vették. se azokot kik aszszonyokal kereskedtek, se a gladiatorokot, se akik apiatzon tántzoltanak. énekeltenek, anép mulattságára, se a szem fény vesztököt, jövendö mondokot, vagy a kik irásokot osztogattak, hogy meg mentse valamely szerentsétlenségtöl, mind ezeket ugy vettek bé, minek utánna el hagyatták volna vélek rosz szokásokot, de még azután is sokáig probálgatták, noha az illyenek nagy buzgoságal kivánták is meg téréseket. de a keresztények azzal könyebben bé nem fogadták, akik közikben akartak allani.

Az ollyat. akit már gondoltak. hogy bé lehet fogadni, a Cathecuménusok köziben tették, apüspök, vagy a pap. reá tette kezét, a homlokán keresztet vont, és imádkozot érette, hogy az oktatást bé vegye., és hogy mélto lehessen el érni a kereszttséget. az illyen a prédikátion jelen lehetet, ahol atöb pogányok is jelen lehettek, valának pedig ollyan Cathechizálok, akik vigyáztanak a Cathecuménusokra, és akik oktatták öket, ahitnek elsö részeire, de egészen atitkokot nékik meg nem magyarázták, a melyekre nem valának még alkalmatosok. de föképpen, az erkölcsököt illetö rendekre tanittyák vala, öket, azért hogy kereszttségek után, meg tudhassák, miképpen éllyenek, ugyan erre az erkölcsököt illetö oktatásra irá szent kelemen az ö pédagogussát. aki is panténus nevü filosophus után, tanyita, az alexándriai iskolában, az az, hogy azokot tanyitá, akik keresztényeké akarának lenni, azután origénes lett helyében. euseb.VI.hist.C.15.

A Cathecuménus rendiben, két esztendeig kelletet rend szerént maradni, de ezt az idöt, vagy meg hoszabitották, vagy meg röviditették, ahoz képest, amint már a Cathecuménus viselte magát, atanulásban, de nem tsak atanulására vigyáztanak, hanem ha meg jobbitottaé szokásit, ugyan ebben arendben is hagyták mind addig, valamég egészen meg nem tért, ettöl vagyon. hogy sokan, tsak nem utolso orájokig halogatták a kereszttséget, mivel tsak éppen azokot keresztelték meg, akik aztot kérték, és ohajtották fel venni, noha arra gyakorta intették öket, hogy kérjék, azok kik azt kérték, és arra érdemeseknek itéltettek lenni, a nagy böjt kezdetin, a neveket bé iratták, a Competensek, vagy a meg világositottak laistromában, orig.in Cels. 1.3. illyen formában, két rendben lévö Cathecumenusok valának, ahalgatok, és a Competensek, ezek az utolsok böjtöltenek nagy böjtben, valamint ahivek, és aböjt mellet gyakorta imádkoztanak, napjában, egy nehány szor terdre estenek, éttzakákon fel költenek. gyakorta meg gyontanak; ezeket pedig mélyebben is tanittyák vala ahit ágazatira, föképpen a szent haromságnak, és az íge meg testesülésének titkaira, gyakran esze gyüjtötték öket atemplomban. ahol meg kérdezték, és meg visgálták hogy mit tudnak, azután. exorcizálták öket, és imádságot mondottak reájok, ahivek elött, ezt nevezik vala, akoron. scrutiniumnak, az az, kérdezésnek. tudakozásnak. ezt sok saeculumokig követték, még mikor kis gyermekeket kereszteltek is, de még mostanában is látunk erröl az anyaszent egy ház officiumában emlékezetet, fö képpen, a nagy böjt negyedik hetén lévö szeredának miséjében, amelyben, avakon születröl vagyon az Évangyélium.

A nagy böjt vége felé, ami atyánkra tanittyák vala öket, és a szenttségekre, ezt a rend tartást, az oktatásokban., világosan láttyuk. a jerusálemi szent Cyrillus Cathechezisében, és a diáconus ferrandus szent fulgenciusnak irot levelében, az éthiopiai kereszttségrol. ap.fulg. epist.II. mind ezek a probák után, akiket látták hogy meg érdemlik akereszttséget, azokot választottaknak nevezték, és nagy szombaton, meg keresztelték Ceremoniával, hogy akristusal fel támadhassanak. tertull.de bapt. Cap. 19.20. vagy pediglen. pünkösd vasárnápja elött valo szombaton. hogy a szent lelket vehessék. ugyan akor, abérmálást is egy szers mind fel adták. rend szerént, tsak ezen a kétt innepen kereszteltenek: epist.4.: szent léo pápa, nem hagyá jová, a siciliai püspökök szokásit., kik epiphániakor is kereszteltenek. Conc.tribur. és ez a szokás, meg tartaték még mind atizedik saeculumig, de minden idöben meg keresztelték. azokot. akik veszedelemben voltanak., vagy nagy üldözésekben.

A keresztelésnek napján, a keresztelö helyre vezették a catechuménusokot. ót ellene mondatának vélek, az ördögnek., és az ö pompáinak, tertull. de bapt C. 19.20. az után, ahitröl kérdezkedtek töllök, és a hiszek egy Istent. vélek el mondatták. S.Cypr.epist. 70. ad januar. rendszerent avizben mártották akeresztelendöket, három szor., és mindenik mártáskor. aszent háromságnak. egyik személlyit nevezték, tertull.in prax. 6.26. mind azon által, az öntözésel valo kereszttséget. elegendönek találak lenni, szükségben, ugy mint abetegeket. de anép clinicusoknak nevezé azokot., akik illyen formában kereszteltettek vala meg az ágyban., ahivek gyermekeit minden idöben meg keresztelték. még azt sem várták. hogy nyolcz napi legyen. és a kereszt atyák, ö érettek feleltenek, akár menyi idösüek valának is azok akiket meg kereszteltenek. de gyermekeknek nevezték. tertul. de bapt C. 18. akereszttségkor, meg kenték öket szentelt olajal. S.Cypr. epist.70. ad januar. akiket meg keresztelték, azokot, a püspök eleiben vitték. és öket meg bérmálta, idem.epist.73. ad.jubaian. de azokot is kik bérmálás nélkül holtak meg, valoságos hiveknek tartották, tertull.de resur Car. Cap 8. akiket meg kereszteltek. azokal. mindgyárt, tejet és mézet étettek, a mely jelentette az igazán valo meg igért földet, a melyben léptenek, és a lelki gyermekséget, a neophyták, nyolcz napig viselték. a fejér ruhát, melyet a kereszttségkor adtanak reájok., jelentvén azt az ártatlanságot, a melyben kell lenniek holtig, azt nem láttyuk, hogy akiket már nagy korokban kereszteltek meg, hogy azokal aneveket el változtatták volna, mivel sok szenteket látunk, kik még kereszttségek elött valo neveket meg tartották, ugy mint, dénes, márton, demetrius, de a gyermekeknek, leg inkáb az apostolok neveit adták, vagy pediglen valamely áitatos neveket. valamint görögül Eusébius, Eustathius, hesychius, gregorius, athanásius, deákul, pius, vigilius, fidus, sperantius, és töb illyenek, mellyeket adtanak reájok., az ujjonnan kereszteltettekre, akereszt atyák viseltek gondot, apapok pedig igen vigyáztak reájok, hogy keresztényül éllyenek.


6. Beszélgetés. 
Az Imádságrol.

Uj életet kezdének tehát ezek élni, a mely, mind belsö, mind természet felet valo vala, és azt, könnyünek találák., a mi annak elötte, lehetetlennek láttzot lenni, st.Cypr.epist. ad donat: az elsö, és aleg nagyob foglalatosságok. az imádság vala, amint szent pál is, ezt leg inkáb hadgya nékünk, és mint hogy arra int minket, hogy szüntelen imádkozunk, ök is azon igyekeztek, hogy mentöl többet imádkozhassanak, és mindenkor. az Istenhez fordithassák elméjeket, együt is imádkoztanak, amikor, lehetet, tudván azt, hogy mentöl többen gyülnek esze, hogy az Istennek. egyenlö kegyelmit kérjék, annál inkáb meg nyerhetik, valamint akristus mondgya. ha ketten. vagy hárman. &.matth.18.19.20.

Szent Ignátz, azt jovallya, szent polycárpusnak., hogy gyakorta legyen gyülekezet, és arra inti., hogy ót mindenikét neve szerént keresse fel, mivel apásztorok jelen létek, nagyob tisztelettel vitetik végben az imádságokot. és ahivek, nagyob buzgoságra indittyák egy mást.

A közönséges imádságok, amelyekre leg inkáb esze gyülnek vala, areggeli, és az estvéli imádságok valának, a melyeket mostanában nevezzük laudesnek, és vesperásnak, arra intették a hiveket., hogy igy szentellyék meg. a kezdetit, és avégit anapnak, és senki azokot el ne mulassa, a földi munkáért, a matutinumok, amelyeket mi laudeseknek nevezünk, a ditséreti soltárokért, ugy tettzik, hogy az ó törvénybéli reggeli áldozat hellyében lettek, a vetsernyék pedig, az estvéli áldozatok helyet, vannak, hogy meg szentellyük az éttzaka kezdetét, avetsernyét, némelykor lucernáriumnak nevezték, mert atályban szokták. meg gyujtani a lámpásokot, még mostanában is énekelyük a hymnusokot. amelyekben emlékezet vagyon avilagosságrol., és az imádság után valo vatsorárol, o lux beatatrinitas. Conditor.alme sid.verg.mundi vespere, ad Coenam agni prov. aközönséges imádságok után. rend szerént a hivek egy mást meg tsokolták, az ollyanok, kik jelen nem lehettek az imádságokon., valamint abetegek, rabok, utozok, haegyedül találkoztak is, de akönyörgést végben vitték., a szabot orákon. terttul.orat c.13

A matutinumokon, és avesperásokon kivül, még más orákis valának rendeltetve az imádságra. ugy mint, a tertius, sextus. nona, még éttzakais. alexandriai szent kelemen, tertullianus, és szent Cyprianus, tésznek emlékezetet, ezekröl az imádságokrol. Const. apost.VIII.34. st Cypr.de orat dom. in fine, ök ezeket, az ó, és az uj testámentum példáibol bizonyitták, és azoknak titkos okait adgyák, orígénes azt jovallya. hogy leg aláb háromszor napjában az imádságot, el nem kell mulatni, orig.de orat.C.33. az elött, amidön imádkoztanak, nap kelet felé fordultak, akezeket. és a szemeket. az égg felé fel emelték, az imádság oráit, a romai szokás szerént számlálták, kik anapot, fel jötitöl fogvást, le mentiig, tizen két orára osztották, a melyben külömbözes volt. amidön. leg hoszszabbak, vagy leg rövidebbek valának anapok. martial IV.epigr.8. az éttzakák is, tizenkét orára valának osztva, vagy négy részre, amelyeket virrasztásoknak, vagy statioknak nevezték, mivel a táborokon, tsak négy szer valttyák vala fel a strásákot egy éttzaka, ezigy lévén, equinoctiumkor az elsö orát, hat orátol fogva regel, hétig számlálták, atertius kilentz orakor, sextust. délben, nonát három orakor, estve. atizen kettödik orát, vagy a vetsernyét., hat orakor estve, illyen formában, minden három ora után, volt imádság napjában

De sőt még, éttzakais fel költenek imádkozni, alexandriai. szent kelemen. tertullianus, tésznek emlékezetet az éttzakai imádságrol., és ezt a szokást, a szent atyák igen ditsérik. St.Chrys.hom.26.in acta.hom 14. in epist. ad rom. igen hasznos is atest sanyargatására. és ollyan tsendes idöben, az elmét. az Istenhez valo forditására, azt jóvallották, hogy minden regel. el kel mondani. a hiszek egy Istent, és a midön veszedelemben vagyon valaki s:ambr.libr.3. de virg.

Egy szoval, hogy mindenkor, az Istenhez valo figyelmetességben lehessenek, minden féle tselekedeteknek. akezdetin, imádkoztanak, szent pál hagyása szerént, valamit tselekesztek, szoval, vagy tselekedettel, mindeneket, az ur Jesus kristusnak nevében tselekedgyétek, hálákot adván az, atya Istennek ö általa, Colos.III.17. és igy minden féle munkának,ugymint, a szántásnak vetésnek, aratásnak, és minden féle földi gyümölcs bé takaritásának a kezdetin, és végin, imádkoztanak, aház épitést az imádságon kezdették, a midön köntöst tsináltak, és azt fel vették, eszerént tselekedtek, minden féle tselekedeteknek kezdetin, az illyen imádságokrol, sok példákot látunk arituálékban. lévö szentelésékröl, a levél kezdetin valo, és más egyéb kori köszöntések, nem tsak abaráttságnak jeliért volt, hanem ugyan akönyörgésért, st Chrys. hom.5. in epist. ad thess. leg kisseb tselekedetekben, keresztet vetettek magokra, vagy a homlokokra, és azt, tsak nem minden szempillantásban, ugy mint, valahány szor hazoktol ki mentenek, vagy bé mentenek, valahova indultanak, le ültenek. fel költenek, öltöztenek. ittanak, vagy ettenek. és igy atöbbi, tertull. ad uxor.5. s.Ciril. hierosol. catech.4. de ascen.


7. Beszélgetés. 
A szent Irás tanulásárol.

A könyörgéseknek nagyob része, mindenkor a soltárokbol állot, amellyeket, halkal mondván, azokbol tanulhattak is, mivel magokban foglallyák, rövideden az egész szent irásokot, és meg tanyitnak, mind azokra, a mellyeket kell tudni egy kereszténynek, akár mitsoda féle állapotban találtassék, az imádságok után, mindenkor a szent könyvekböl valo olvasás volt, mint hogy pedig, az éttzakai könyörgések leg hoszszabbak valának, az olvasás is leg hoszab volt. és mint hogy a szent Mise áldozattya, leg föveb része a több könyörgéseknek, azért ollyankor az olvasás is hoszab volt. tsak az ollyan szent könyveket olvasták ugy mint szent irásokot., a melyek a Cannonokban valának, tudni illik, azokot, amelyeket az anyaszent egy háznak valoságos traditioja, szent könyveknek tartotta lenni, és azokot apocryphusoknak. nevezték, az az titkosoknak, vagy homályosoknak., amelyeket valamely különös ember akart azokhoz tenni, hogy pediglen. az anyaszent egy ház könyvében valamely változás ne lenne az irok által, azért az irokot az Isten itéletire kénszeritették hogy igazán irják le akönyveket, szent Irénéus eszerént tselekedet florinusnak irt levelének a végin, látunk illyen fenyegetést, az apocalypsisnak avégin.

A szent egy ház. nem tsak akönyörgésnek háza vala, hanem még az üdveségnek iskolája is, apüspök ót magyarázta az évangyéliumot, és a szent könyveket, valamint egy profesor, ettöl vagyon, hogy arégiek, mind inkáb, adoktori nevet, apüspoköknek adták, ezek nyilván tanyitottak ahivek gyülekezetiben, és sokszor aházaknál, a mint szent pál mondgya, atanyitásokot pedig ahalgatojokhoz képest alkalmaztatták, valamint titusnak, és timothéusnak irot leveleiben vannak fel téve, st. ignat. epist.ad polycarp. ezek mindenek felet arra vigyáztanak, hogy magoktol semmit ne mondgyanak, se semmit ne keressenek az évangyéliumon kivül, hanem hüségesen ki tegyék azt, amit az attyoktol tanultak, tudni illik, apapoktol, és az elöttök valo püspököktöl, az apostolokig valo traditio által, st.Iren. ad florin.epist, Euseb.v.hist.20. intvén ahiveket arra, hogy irtozanak minden féle ujságoktol., fö képpen az olyanoktol, amelyek alelki tudományt illetik, ugy anyira is irtoztanak, hogy ha valamelyik a hivek közül, valamely ellenkezö dolgot hallot ahittel, afüleit bé dugta, és onnét el szaladot, a pásztorokra hagyván afeleletet, ettöl vagyon, hogy mind azok az eretnekségek, a melyek az elsö saeculumokban támadának, Conciliumok nélkül is meg itéltetének, a püspökök, és apapok, mindnyájan egyesek valának atráditioban, és a hivek álhatatosan követték tanyitásokot.

A hivek, még különösön is tanullyák vala az Isten törvényét, és arrol elmélkednek vala, amit atemplomban hallotak, azt magok házoknál el olvasták, és arrol egy másal beszélgettenek, de fö képpen, atselédes gazdáknak nagy gondgyok vala arra, hogy tselédekel az oktatást el ne felejtessék, mivel ki ki amaga házánál, olyan volt mint egy pásztor, a szokot imádságokra, és olvasásokra gondgya volt, feleségit, gyermekit, és tselédit oktatta, és szüntelen arra intette, hogy az anyaszent egy házhoz valo egyeségben meg maradgyanak, jele pedig a, hogy az atyák, és az anyák nagy gondal oktatták tselédeket. mivel azt nem láttyuk, hogy a régieknek Cathéchismusok lett volna agyermekek számára, se hogy a gyermekeknek közönséges iskolájok lett volna, abban az idöben., mindenik tselédes gazdának aháza. szent egy ház volt, mondgya szent Chrysostomus. hom.36. in ep ad Cor.

Sokan az egy háziak közül, söt még avilágiak közül is. valának ollyanok, kik a szent irást könyvnélkül tudták. ollyan gyakorta olvasták, rend szerént magoknál hordozták, sok ollyan szenteknek bontották fel a koporsojokot., akiknek melyeken találták az évangyéliumot, szent Chrysostomus mondgya, hogy még az ö idejében sokan valának olyan aszszonyok., kik anyakokon viselték az évangyéliumot., in math hom.72. és hogy a keresztények meg mosdottak, minek elötte akezekben vették az évangyéliumot, a férfiak hajadon fövel olvasták, és az aszonyok magokot bé fedezték, tiszteletnek okáért, valának olyan mártyrumok, akiknek diocletianus idejében, az üldözések miat, mindeneket el kelleték hadni, és akö sziklák közi rejteni magokot, ezek leg inkáb azt suhajtották, hogy nem volt szent irások. act.s.s.agap.

A szent irásokon kivül. apüspökök irásit olvasták ahivek. illyenek, elegendök valának az elsö saeculumokban, Eusébius vagy negyvenig valot számlál, tsak azokon kivül, amelyeket. nevezet szerént nem nevezi. Euseb.IV. et V.hist. valának mind azon által olyan püspökök. kik könyveket nem irhattak, vagy alázatoságokbol, vagy atitkokot nem merték irásban tenni, vagy pedig idejek arra nem volt, az üldoztetések miat, de leveleket kételenek valának irni, sok holmi dolgok iránt, azon kivül. avallást kelleték oltalmazni, az eretnekektöl, és apogányoktol, de a püspökökön kivül is, annyi sok tudosok, filosophusok, orátorok valának az impériumban., fö képpen a görögök közot., hogy mindenkor találkoztanak a keresztények közöt ollyanok., a kik igen jol irtanak.

A mindenkor meg volt hagyva ahiveknek, hogy ne olvassák a pogányok könyveit., mivel azok haszontalanok, és kárt tehettek agyengékben, mert ugyan is mi héjával vagy, mondá egy régi auctor. Const. apost 1.6. ha historiát akarsz olvasni, olvasad a királyok könyveit, ha philosophiát, vagy poésist kivánsz, azokot fel találod aprofétáknál, jóbnál, apélda beszédekben, ahol nagyob okoságot találsz, mint, sem az egész filosophusokban. és poétákban, mivel azok oly Istennek szavai, aki tsak egyedül valo bölcseség. ha az énekeket szereted, a soltárokban fel találod, ha a régi dolgokot keresed, fel találod agenesisben, egy szoval, az urnak törvényében üdveséges intéseket, és oktatásokot találsz, apüspökök, és apapok. olvastak, minden féle könyveket, azért, hogy a pogányokot, amagok filosophiájokbol, és poétáibol meg gyözhessék, az igazságot akár hol találták irásban, de azt meg tartották mint magokét, és mint akristus tanitványi, a ki is ige, logos az az, örökös böltseség, St Clem.al.1.strom. origénes hasznát tudta venni az emberi tudománynak, mivel azal gyözi vala meg a tudos embereket, Greg.taum. in orig


8. Beszélgetés 
A munkárol, és a hivatalrol.

Leg inkáb a gazdagoknak jovallyák vala, hogy szorgalmatosságal olvasnák a szent irást. azért hogy el kerüllyék a henyélést, atöbbi holmi mesterségeket üztenek, hogy életekre valot nyerhessenek, adoságokot meg fizethessék, és alamisnát adhassanak, noha mindenkor, olyan hivatalra adták magokot. vagy olyan mesterségekre., a melyekben, az ártatlanságot, és az alázatosságot meg tarthatták, de sokan, még agazdagok közül is, akarattal valo szegénységre adák magokot, a szegényeknek osztogatván joszágokot, föképpen, az üldöztetésnek idejekor. készitvén magokot a martyrumságra, az apostolok elsö tanitványi, kik az évangyélium hirdetésében munkálodnak vala, el adák minden joszágokot, és az arrát., a szegényeknek osztogaták, azért hogy semmi ne tartoztathassa meg öket, és szabadosabban mehessenek országokrol. országokra, sokan valának ollyanok ahivek közül, kik kézi munkát miveltenek, tsak azért, hogy a heverést el kerüllyék, mert igen jovalották, el kerülni ezt a vétket, és azokot, a melyek ezel járnak, ugy mint, anyughatatlanságot. amindent látást, hallást, ember szollást, ahejában valo latogatást, sétálást, a más dolga visgálását, de ellenben arra intettek kikit, hogy tsendeségben legyen, valamely hasznos munkában foglalatoskodgyék, föképpen, a betegekre, és szegényekre valo gondviselésben.

A keresztényi élet, tehát. az imádságbol, olvasásbol, és a munkábol állot, ez egyik, amásikát követte, és ezeket, tsak az élet keresésire valo szükség hagyatta félben, de akár mely munkában foglalták magokot. aztot mindenkor avalláshoz forditoták, a melyet leg föveb munkának is tartották, minden hivatalokban. tsak épen arra vigyáztanak, hogy keresztények legyenek, nem is kivántak más titulusal élni, és amidön abirok kérdezik vala öket, hogy mi anevek, hová valok, és mitsoda hivatalban volnának, mind ezekre tsak azt felelték, én keresztény vagyok:

Nem szerették, az olyan hivatalokot, a melyek avilági dolgokra kötelezték. ugy mint, akereskedést, törvényes dolgokot, a közönséges tiszttségeket. mind azon által, meg maradnak vala ahivatalokban., amelyekben valának, kereszttségek elött, hogy ha azok meg egyeztek avallásal, erre valo nézve. ahadi embereket nem kénszeritették arra, hogy aszolgálatot el hadgyák, kereszttségek után, hanem az évangyélium szerént valo rendet meg tartatták vélek, ugy mint, hogy a fizetésekel meg elégedgyenek. a predálást, huzást, vonást, ne kövessék, akeresztények közöt, igen sok hadi emberek valának, szent mauriciusnak. egész légioja keresztény volt, és ezeket, egy szers mind öleté meg maximiánus tsászár, aromai hadi rend tartások, még akoron szokásban lévén, azok a mértékletességböl, munkábol, engedelmeségböl, és türésböl állottanak., ezek pedig mind meg egyeztek akereszténységel, avalo, hogy sokszor el is kerülték ahadi szolgálatot, némelykor el is hagyták, azért hogy jelen ne legyenek. apogányok babonaságin, hogy a bálvanynak áldoztatot husbol ne egyenek. hogy vélek ne imádtassák a zászlon lévö bálványt, hogy némely pompás napokon vélek, virágból kötöt koszorut ne viseltessenek. act.st maximil. act. st marcelli. Centur. tertul. de Coron.


9. Beszélgetés. 
A böjtröl.

A keresztények, gyakrabban böjtöltenek, mint sem a sidok, de a böjtölésnek modgya, tsak nem egy formában volt. napjában, egy szer ettek, akor is estve, bort nem ittak, és gyenge hus eledelt nem ettek, az egész napot, az imádságban töltötték, és alamisnát, többet adtak. egyébkor pedig nem ittanak. hanem étel közben. szent fructuosust, atarragoniai püspököt. amidön halálra vivék, egy ital vizel kinálák, de el nem vevé. mondván, hogy a böjtöt meg nem szegi, act.st.fruct hist.eccles.lib.VII. az elsö idökben, az uj törvény alat, köteleség alat valo böjtnek, ahusvét elött valo böjtöt tartották, tertul. de jejun. C.2. az anyaszent egy ház, ezt a böjtött. akristus szenvedésinek emlékezetire tartotta meg, valának még más böjti napok, a melyeket áitatosságbol böjtölték, ugy mint, szeredát, és pénteket, minden héten, valának még ezeken kivül olyan böjtök is. a melyeket apüspökök rendeltenek valamely nagy nyomoruságokban, meg azok aböjtök, a melyeket ki ki a maga áitatosságábol adot magának, a szeredai, és pénteki böjtöt, stationak nevezték.

Ezek a böjtök, külömb, külömb félék valának, háromfélét számláltanak, a statioji böjtöt, tsak nonáig tartották, ugy hogy dél után, három orakor szabad volt enni, ezeket fél böjtnek is nevezték, a nagy böjtben vetsernyéig böjtöltek, az az, nap le mentéig, azután volt a dupla böjt, vagy superpositio, a melyen egész nap nem ettenek, eszerént böjtöltenek nagy szombaton, sokan még nagy pénteken is, némelyek. harmad napig. sokan egész nagy héten nem ettek, ki ki amaga ereje szerént, spanyol országban meg tartották ezt a dupla böjtöt, minden szombaton. Conc.eliber.C 23.26. anonáig valo böjt, akristus halálának emlékezetire volt. és a vetsernyéig valo böjt, az ö eltemetetésének emlékezetire, tertul.de jejun. C.10.

Az abstinentia, külömb féle gradusu vala., némellyek meg tartották, a homophágiát, az az, semmi föttet nem ettenek, némellyek a xerophágiát, az az, tsak száraztot hust ettek. masok tsak kenyérel, és vizel ebédeltek, az üldöztetéskor. leg inkáb a xerophágiát jovalották, Iren. ap Euseb v.hist. C.24.

Azt tudom. hogy mostanában, nem igen hajtanak az illyen példákra, gondolván, hogy az illyen sanyargatásokot mostanában nem lehet követni, mondván, hogy atermészet meg gyengült, annyi saeculumoktol fogvást, az emberek már most nem élnek anyi ideig, atest, nem olyan izmos, és erös; azt szeretném tudni honnét bizonyittyák ezt a változást, mert nem szóllók azokrol arégi görögökröl, se apátriárkákrol., se aviz özön elött valo emberekröl. hanem szollok, az elsö romai CSászárok idejéröl. a görög és a deák auctorok idejéröl, keresse fel akinek tettzik, de soha fel nem talállya, hogy az ember élete meg rövidült volna. tizen hat saeculumtol fogvást, dávid még tsak hetven, vagy nyolczvan esztendöröl beszél. égyiptumbol, és syriábol származának azok anagy böjtölök, és azok a nagy böjtölök, továb éltenek mind mások, avalo hogy a meleg. országokban a böjt nem olyan nehéz, de eziránt, nagy példákot látunk galliában, és más hidegeb országokban. mivel a böjtröl valo régi rend, szent bernárd idejéig tarta, a mint ezt meg láttyuk.

A keresztények, ugy a sidok is, aböjtölést keserüség jelének tartották, avalo hogy a sidok, világi dologért valo szomoruságokban is böjtöltenek, amidön valamely kárt vallottak, vagy a midön, valaki olyan holt meg akit szerettek, atöb nemzettségek eszerént tselekedtenek, a görögöknél, és aromaiaknál, hasonlo jeleit láttyuk agyásznak, de a keresztények, mindent alelki dolgokra forditván, akeserüségnek ezen külsö jeleivel gerjeszték fel, azt a szomoruságot, amely üdveséget szerez, 2.Cor.7.10. szent Cyprianus, azt akarja, hogy abünös ugy sirasa alelki halálát, valamint sirattya, kedves emberének halálát, de laps. szent Chrysostomus azon hasonlatosságal éll, de Compunct. ahivek aböjtöt, még ugy is tekintették, mint igen hasznos dolgot. akisértet, el kerülésire, meg gyengitvén atestet,. aböjt tehát azt hozta magával, hogy a mulattságokot el kerülték, aházasok nem éltek aszabadságal, ki ki, magánosab életet élt, atemplomban gyakrabban mentenek, többet imádkoztanak, és mind többet olvastanak.


X. Beszélgetés. 
Az ételröl.

A böjtöt félre teszem, de a keresztények ebédgye, és vatsorája, mindenkor, nagy mértékletességel, és szemérmetességel ment végben, azt gyakran mondgyák valanékik, hogy ne azért élyenek, hogy egyenek, hanem azért, egyenek hogy élyenek, alexandriai szent kelemen. azt mondgya, hogy éppen tsak anyit kel enni, a menyi szükséges az egésséghez, és az munkához valo erö táplálására, el is kel hagyni. a kényes, és gyenge eledeleket, 2. pedag. ahivek közönségesen meg tartották szent pálnak, ezeket a szavait. hogy jó hust nem enni, és bort nem inya, de fö képpen az aszszonyoknak. igen jovalották a bor nem italt, ugy az iffiaknak is, de akik bort, ittak, vizel elegyesen itták, ahalat, és a szárnyas állatok husát. inkáb ették, mint sem a négy lábu állatok husát, mert ezeknek. a husa. táplálób, de avérit, akármely állatnak sem ették meg, se a fojtot hust, az apostolok Conciliuma szerént, amely rendelést egy nehány saeculumig tarták meg, sokan valának tehát ollyanok, kik téjel, gyümölcsel, és kerti veteményel táplálták magokot. de sokan még abórsót, babot, a lentsét igen jónak tartván, azokot nem ették, és tsak közönséges kerti füvel éltek, szent máthérol azt irják, hogy tsak füvel élt, és holmi maggal.

A valo, hogy az illyen abstinentia, vagy meg türköztetés, abban az idöben nem volt ollyan rend kivül valo mint mostanában lene, noha aban az idöben is, az ételben valo bujálkodások, mód nélkül valok valának, amint ezt láttyuk. agörög, és a deák auctorokban, fö képpen athénes városában, de még is nem voltanak ollyan nagyok mint mostanában, az egyiptum béliek, meg tarttyák vala még az ö babonás abstinentiájokot, a pythagorások abstinentiája, igen nagy betsületben volt, amint ezt tyáni apollonius példájábol láttyuk, és aporphyrius irásibol, horacius, noha epicurianus volt, de egy jó akaroját Vatsorára hiván, tsak kerti veteményböl állo vatsorára hivá, inde domum me ad porti et Ciceris refero laganique Catinum, lib 1. sat. nec modica Coenare times olus omne patella. 1 ep.5. Augustus Császár, leg gyakortáb, köz kenyérel, sajtal, figével, szöllövel, és kis halatskákal elt: svet. in aug.76. illyen sok példákot látunk, egy szer enni napjában. az igen közönséges volt, amidön már ki ki el végezte dolgát és haza mentek estve, akor vatsoráltak. amit pedig ebédnek hitták az elött, prandium, az inkáb fölöstököm volt; mint sem ebéd, ami szokasunk szerént, mivel igen keveset ettek, tsak annyit hogy estig el türhessék, sokan még regel sem ettek, pransus non avide quantum interpellet inani ventre diem durare. hor. 1 in sat.6. vitellius tsászárt, nagy mértékletlennek tarttyák azért, hogy leg gyakrabban négy szer ett napjában, de harom szor minden nap. svet. in vitell. C.13.

A keresztények, mind inkáb közönséges husal éltek, és inkáb olyan eledelt ettek, amelyhez tüz nem kivántatot. mint sem amelyet késziteni kelletet volna, leg fellyeb kétszer ettek napjában, el hagyván tellyeségel az apostolok tanitasi szerént, avatsora után valo Collatiot, amelyet Cömessationak vagy vendégségnek nevezték, de akár mely vékony, és rövid volt ebédgyek, és vatsorájok, de az étel elött, és utánna, hoszu imádságokot mondottak, még mostanában is meg vagyon a formulája. azoknak az imádságoknak, és prudentius azokrol. két hymnust tsinált, amelyekben ki tettzenek arégi szokások. Cathemerin, 3.4.

Aban az idöben. szokás volt. hogy asztal felet olvastanak, plinius, mindenkor igy tselekedet. plin.12. ep.5. és juvenalis vatsorára hiván egy jó akaroját, azt igéri néki hogy el olvastattya homerust, és virgiliust, de a keresztények a szent irást olvastatták, és szent énekeket énekeltek, az eretnekekel nem ettenek. se az exCommunicatusokal, hanem némelykor ettek apogányokal., azért hogy tellyeségel el ne ronttsák atársaságot vélek.


11 Beszélgetes 
A keresztények szemérmetességel valo magok viselésekröl.

A keresztényeknek egész élettyeket a szemérmetesség követte, tsak a belsö méltoságot és nemességet ohajtották, és alelki gazdagságot betsülték, kárhoztattyák vala pedig, mind azokot a bujaságokot, a mellyeket a mód nélkül valo gazdagság vit volt bé, aromai birodalomban, tudni illik, a nagy épületekre valo költtséget, adrága házi öltözeteket, éléfant tsontbol valo asztalokot, az ezüst ágyakot, az ezüst, vagy arany edényeket, nézük meg mitsoda házi eszközököt találának az üldözök. anicomediai gazdag szüz szent domna házában, aki is ót szent indus eunuchusal lakot, egy keresztet, az apostolok tselekedetit, két gyéként a földön, egy föld edenyböl valo füstölöt, egy lámpást, egy kis fa ládát, amelyben tartották akristus testét, a Communiora, act.martyr. nicomapud bar.an.2.

A keresztények az igen szines ruhát nem viselték, alexandriai szent kelemen, igen jovalotta nékik a fejér szint, mint olyat, amely atisztaságot jelenti, Clem. 2 pedag.C.10. ez a szin pedig közönséges vala agörögöknél, és a romaiaknál, az igen vékony materiákot sem viselték, sea köves portékákot, az igen nagy tsinoságon sem kaptak, se semmin ollyanon. amely a kényeséget ketsegtethette, prudentius azt mondgya, hogy szent Cyprianus meg térésének elsö jele avolt, hogy külsö kepen meg változtatta, és le tette a tzifraságot, apollonius, egy régi keresztény auctor. amontánistáknak, ezeket hánya szemekre, Czélozvan az ö hamis profétájokra, mondgyátok meg nékem, egy proféta festié a szakállát, szeretié a tzifraságot, jadtziké kotzkát, adé usorára, mondgyátok meg, ha mind e szabadé vagy sem, énis meg mutatom hogy ök ezeket tselekeszik, ap.euseb.V.híst, 18. egy mártyr meg akarván abiro elött mutatni egy más hamis kereszténynek tsalárdságát. azt hányá szemére, hogy az álnok, ahaját fodorittya, gyakran borotválkozik, az aszszonyokot igen tekéngeti, hogy sokat eszik, és bort iszik, act. st. seba. apud baron an.289.n.16.17. akeresztényeknek, minden külsö magok viselések, sanyaru vala, és magokal nem gondoltanak, némelyek közüllök. le teszik vala arend szerént valo köntöst, és afilosophusok köntösét viselték, valamint tertullianus, és szent heraclas, az origenes tanitvánnya, tertull. de pall. Euseb VI. hist.20.

Igen kevés mulattságok valának ollyanok, a melyek hozzájok illettek volna, azon kivül is ök igen kerülék a közönségesen valo mulattságokot, a theátrumokon. komediákot, és tragediákot jadzodtanak, az ámphitheatrumon, akardosokal, vagy a fene vadakal ölették egymást, ezek ajátékok, ahamis istenek ditséretire valának egy részint, és az ördög pompáira, Const.apost.II.62. tertull. de spect. hogy mentenek volna tehát oda akeresztények. atheatrum, atisztátalanságnak iskolája vala, az ámphitheátrum a kegyetlenségnek, akeresztények ezeket pedig annyira kerülték, hogy még amidön törvény szerént öltek is meg valakit. de ót jelen nem voltanak, mind ezek ajátékok. táplálták arosz kivánságokot, a szent atyák. ezek ellen eleget irtanak, és mindnyájan rosznak tartották lenni,

A keresztények, nem tarták jonak akotzka játékot, se amás féle játékokot., ahenyélésre valo nézve, ök kerülték, a nagyon valo nevetést, atrefás, beszédeket, bolondoskodást, annál is inkáb atisztátalan beszédeket, azt nem akarták. hogy valami helytelen, vagy illetlen légyen, akeresztényi életben, és azt, ami nem emberséges emberhez illendö, a sok hejában valo beszédüt nem gyakorlották, hogy pediglen mind ezeket el kerültessék vélek, azért nékik igen jovalották ahalgatást.

Mostanában mind eza szokás, nehéznek, és mint egy vad szokásnak tettzik, mind azon által, azt nem kel tsudálni, ha jol meg gondollyuk, hogy a szent irás kárhoztattya atsufolokot, prov. III.34. akristus, és az apostolok. atréfálodást nem üsmerték, hanem mindenkor valojában beszéltenek, szent pál nevezet szerént rosznak tarttya, amit agörögök eutrapétiának neveztek, és a deákok scurilitásnak nevezik, az az trágárságnak, ugyan is akeresztény élet abban áll, hogy atett büneit el töröllye apenitentzia tartás által, és hogy ajövendö béli vétkeket el kerüllye, amagát valo sanyargatással, a penitenzia tarto pedig, meg büntesse magát, a mulattságokal valo viszá élésiért, kezdgye el azon, hogy még azokot is el kerüllye, amelyek szabadosok, soha sem kell, egy igazán valo kereszténynek, az érzékenység béli gyönyörüségeket keresni, hanem tsak mint egy által menöleg kel élni azokal amelyek az élethez vannak szükség képen köttetve, ugy mint az étellel, és az álomal, hogy ha pedig valamely kis mulattságot veszen magának, aztot tsak amulattságért, és anyugodalomért vegye, hogy a természet gyengeségit enyhittse, amely tellyeségel el erötelenednék, ha atest mindenkor munkában volna, és az elme foglalatoságban. agyönyörüséget pedig tsak agyönyörüségért keresni. és tsak épen arra a végre, atellyeségel ellenkeznék, a magunk. magunkot meg tagado köteleségel. holot az a lelke, a keresztényi jó erkölcsöknek, azt láttyuk a közönséges nép közöt, hogy a mulattságot nem keresi, hanem a munkát, és atest mindenkor jó egésséges eröben vagyon. a mulattságot pedig tsak a gazdagok, és a henyélök keresik, hogy még is enyhittessék ahenyélésben valo magok meg unásokot.

A valoságos keresztényeknek, kemény, és sanyaru rendtartásit, meg láthattyuk az elsö idökben lévö eretnekekben, akik is mod nélkül valo keménységel valának atesthez, amárcioniták, és azután amanichéusok, azt tanyiták, hogy a test rosz kezdet munkája léven igen rosz, abbol azért, se enni nem kell, se azt szaporitani nem kel természet szerént, se annak fel támadását nem kel reménleni, a montanisták, egy nehány böjtel szaporiták meg az anyaszent egy ház böjtit.,, amásodszori házaságot kárhoztatták, és penitentziát nem akartak tartani, nem tartván, hogy lehesen anyi hatalma az anyaszent egy háznak, hogy fel emelhesse azokot. kik kereszttségek után, vagy vétkekben estenek, StGreg.naz.orat.6. aki mostanában hasonlo tevelygéseket akarna tanyitani, nem igen sok követöket találna.

De akár mely sanyarunak láttassék nékünk az elsö keresztények élete, azt ne gondollyuk hogy szomoru lett volna. nem kivána töllök lehetetlen dolgot szent pál, amidön arra inté öket hogy vigadgyanak. hogy ha pedig el kerülték amód nélkül valo mulattságokot., a melyeket most ugy keresik, igen sok rosz hajlandoságokot. és indulatokot is kerültek azokal ell, mivel nagyra vágyodás, és fösvénység nélkül éltenek, nem léven ragaszkodva a jelen valo élethez. a nyomoruságokal is igen keveset gondoltanak, ajó lélek üsméretnek békesége bennek meg volt, örültek ajó erköltsü tselekedeteken, a melyekel kivántak tettzeni Istennek. de mindenek felet ajövendö életet reménlették, tudván azt, hogy avilág hamar el mulik. és az üldöztetéseket, az utolso itélet. elöl jároinak tartották.

Ez igy lévén, a maradékok iránt nem sokat nyughatatlankodtanak, hasonlo boldogságot kivánván azoknak is mint magoknak, hogy mentöl hamaréb ki menyenek evilágbol. tertul.l. ad uxor.c.5. hogy ha öket árvaságra hagyták, amint egyakorta történt amartyroknak, azt tudták, hogy az anyaszent egy ház. gondot visel reájok, leg nagyob része tehát közüllök, naprol napra élödöt, akézi munkájok után, és ajövedelmekböl, amelyet közlötték aszegényekel., nyughatatlanság, és baj nélkül éltenek. apüspökök leg inkáb azon panaszolkodtanak, hogy a keresztények. földi jószágokot szereztenek az üldöztetésekben. Cypr.de laps. az ollyanok kik igy el vonnyák. vala magokot avilágtol., nem keresték az érzékenységbéli gyönyörüségeket., mi sem vagyunk jó keresztények, hogy ha valoságal nem kivánunk. hozájok hasonlitani., mitsoda nagyob gyönyörüség, mondgya tertulliánus, mint avilágot meg vetni, mint avaloságos szabadság, mint a tiszta lelki üsméret, mint akevésel valo be érés, és ahaláltol valo nem tartás, alábad alá tapodod apogányok isteneit, az ördögöt el üzöd, abetegeket meg gyogyittod, meg jelenéseket kérsz, az Istennek élsz, ihon ez a gyönyörüsége és mulattsága akeresztényeknek. tertul. de spectC.29.


12. Beszélgetés 
A házaságrol.

Ha szinte nem valának is avilági dolgokhoz ragaszkodva, de a keresztényeknek leg nagyob része házas vala, aházaságon. kivül valo élettyek a pogányoknak. utálatos vala, mivel tsak a szabad életet, és a fajtalanságot tekintették, akiknek sok gyermekek volt. akis gyermeket mihent születet az uttzára ki vetették., akeresztények irtoznak vala az illyen kegyetlenségtöl, mi tsak azért házasodunk meg, mondgya szent justinus. hogy gyermekeket nevellyünk, vagy ha, a házaságnak ellene mondunk. atisztaságot meg tarttyuk.just. 1 apol., és az alexandriai szent kelemen azt mondgya, vagy meg kell hazasodni, vagy azt tellyeségel el kell kerülni, sokan valának ollyanok, kik a kereszttség után, a szüzeség meg tartására ajánlák magokat, azt ki ki tudgya. hogy mitsoda rendeletlen dolgot tselekedék magán origénes, a tisztaság meg tartásáért.

Némely eretnekek eztet mód nélkül nagyra vivék, mivel kárhoztaták amásod szori házaságot, némellyek pedig, közönségesen aházaságot, Can. apost.21.22 Can.nicae.l. tertul. de monog. nagy véteknek tarták, akét nemnek, egymásal valo. közösülésit, ezekröl is mondgya, alexándriai szent kelemen. hogy szent pál jövendölése szerént, lésznek ollyanok. az utolso idökben. kik meg tilttyák aházaságot. III strom.446.d. 1 tim.4. erre valo nézve kénszeriteték ez a szent atya oly nagyra emelni aházaságnak szenttséges voltát, elö hozván gyakorta, a sz péter, és sz. philep példáit.

A gyermekek neveltetésekröl valo tanyitások közöt, azt jovalották, hogy öket idején meg kell házasitani, hogy a rosz életet el kerüllyék, Const.apost.IV.C.10. valamint más dolgokrol, ugy aházaságrol tanátsot kértek a püspöktöl, ezért mondá szent ignátz., hogy ne atest, hanem az Isten szerént legyen, ignat. epist. ad polycarp. amidön akét rész meg egyezet, apap atemplomban meg áldotta öket, és aszent áldozatot ajánlotta érettek, a két hazasulando személyek, egymásnak kezet adtak, és a vö legény egy gyürüt adot ameny aszszonynak, amelyen, vagy egy kereszt, vagy egy galamb, vagy hall volt mettzve, a keresztényeknek ilyen petsét nyomojok vala, mivel a régieknél a gyürü, petsét nyomo is volt egy szers mind. valamint most is a törököknél.

A keresztények. aházaságban valo szabadságal nem éltenek a nagy innepekben, se a böjti napokon, ettöl is vagyon az a szokás, hogy bizonyos idökben alakadalom meg vagyon tiltva, alexandriai szent kelemen mondgya, 6 strom. hogy egy gnosticus, az az, egy tekélletes keresztény. amidön gyermekei vannak, ugy tekénti azután a feleségit, mint hugát, amint ugyan azá is lészen, amidön atestet le teszik, és tertullianus eszerént irja le a keresztényi házaságnak boldogságát, a hivek közül ketten egyenlö terhet viselnek, ketten egy értelemben, és egy testben vannak, együt le borulnak, és imádkoznak, együt böjtölnek, egy mást intik, és tanittyák, együt mennek atemplomban, és az Isten asztalához, együt vannak az üldözetekben, egyik amásika elött, semmit el nem titkol, se egy másnak nem alkalmatlankodnak, szabadosan mennek abeteghez, a szegényeknek örömest adnak, nyughatatlanság nélkül vannak jelen a szent áldozaton, egyiit énekelik a szent énekeket, az Isten ditséretire egy mástfelgerjesztik, ep.l. ad uxor. C.5 de resur Carn. Cap 8. ep.2. ad uxor. in fi. ahiveknek nem engedik vala meg apogányokal valo házaságot, de ha már annak elötte házasok valának. meg engedték hogy együt lakjanak., de nagy gyengeségnek tartották,. és nemely helyeken, penitentziát is tartattak azokal, akik másodszor meg házasodtak. hier. ad salvin. in fine.


13 Beszélgetés 
A keresztények egyeségéröl.

Illyen vala tsak nem mindenik kereszténynek az élete kinek kinek különösön, nézük meg mostanában, hogy mint vala az ö egyben valo gyülekezetek, ez a szó ecclesia, gyülekezetet tévén, a görög varosokon, akor éltenek ezel a szoval, amidön anép esze gyülekezet, rend szerént valamely játék helyre. vagy valamely dolog végezésére, hogy pediglen a hivek gyülekezetit meg külömböztessék atöbitöl, az Isten ecclésiájának nevezik vala., mindenik városban tehát a keresztények. különös tsoportban valának, és az okot ád vala az üldöztetésekre, mert az ö gyülekezeteket tilalmasnak tartották lenni, nem lévén arra szabadságok az ország törvényétöl, azt is rosznak tartották, hogy a szeretet egyeségében éltenek, és azal káromlották öket, hogy valamely támadást akarnak kezdeni, tertul. apol.C.39.

A valo hogy az egy helyben lako hivek egy mást mind üsmerték, amint hogy az imadságokra esze gyülekezvén, egy mást minden nap látták, és mindenekben egy máshoz alkalmaztatták magokot. még aközönséges dolgokban is, az ö örömök, és szomoruságok. közönséges volt, ha az Isten valamelyikével valamely kegyelmet tett, azon mindenik örült, és ha valamelyike penitentzia tartásban volt, mindnyájan imádkoztanak érette, mint atyafiak együt ugy éltenek, egyik amásikát, attyának, fiának, öttsének, hugának hitta.

Az illyen egyesség meg tartására atselédes gazdák igen vigyáztanak, azon kivül a papokhoz, és a püspökökhöz, nagy engedelmeségel voltanak, de föképpen a püspökök nagy egyességben valának egy más közöt, ha valami nevezetes dolog történt, azt egyenlö akarattal vitték végben, az egy tartományban lévö. püspökök, gyakorta esze gyültenek, akik pedig egy mástol távul voltanak, azok leg aláb egy más nevéröl üsmerték egymást, és gyakorta irtanak egy másnak, amely könnyü vala a romai birodalom nagyságáért, amelyet mint ha azért állitotta volna fel az Isten, mondgya origenes, hogy könnyeben prédikálhassák az évangyéliumot, orig. in Cels. libr.2.p.79. azok alevelek pediglen mind más formájuak valának, mint sem arend szerént valo levelek, azért hogy azokot meg ne hamisithassák, és hogy ollyan dolgokban lévö titkok, ki ne tudodgyanak, föképpen, amidön üldöztetések valának, de még arra igen vigyáztanak, hogy az olyan leveleket, tsak az egy házi renden lévök által küldötték el, hogy ha pedig arra olyan egy házi nem találkozot, inkáb ujjat rendeltenek, hogy sem mint másra bizák leveleket, Cypr.epist. 9. ad Cler.rom. de mint hogy az anyaszent egy ház. továb terjede abirodalomnál, annyi sok féle nép közöt, a keresztények egyes hitét, és szokását, inkáb lehete tsudalni. és a ki tettzék, hogy az igazán valo vallás, el hagyatá követöivel., arosz, és az okoság ellen valo szokásit, egy szoval, aközönséges anyaszent egy ház. valoságal egy test volt. akinek tagjait meg egyesitette, nem tsak az egy aránt valo hitt, hanem még az valoságos egy máshoz valo szeretet is.


14 Beszélgetés 
A gyülekezetröl, aliturgiárol.

A keresztények mindenüt eszegyültenek vasárnapokon, amelyet a pogányok nevezték dies solis, és amelyet mindenkor meg tisztelték a keresztények, avilágoság, teremtésének, és akristus fel támadásanak emlékezetire, akeresztények még pénteken is esze gyülekeznek vala, amelyet nevezék parasceves. készület, agyülekezetnek helye pedig valamely háznál volt, ahol arra, az ebédlö házat választották, a melyet nevezték adeákok Coenaculumnak, az ollyan házak, fent valo házak valának., illyen vala az ebédlö ház, ahonnét le esék az iffiu eutychus, akit szent pál fel támasztá, ahivek az ollyan fent valo házban gyülekeztek, akenyér meg szegésére, ugy mint, az ur vatsorájára, ahol is, azután ettenek, gyakorta az üldözések miat, kételenek valának magokot el rejteni avárosokon kivül, a Cryptakban. az az, aföld alat valo pintzékben, amidön nagyob szabadságok adaték, akoron. a közönséges helyre gyülekeztenek, amelyet szent egy háznak nevezték, erröl példát látunk alexander, és gordiánus ideiben, galliánus tsászár, az üldöztetést el hagyatván, meg parantsolá, hogy adnák viszá a keresztényeknek a temetö hellyeket, a melyhez közel, rend szerént templom volt épitve, Euseb. VII.hist.13. egy kevés idövel az elöt. hogy diocletiánus el kezdé az üldözést, mindenüt fel épitették vala aromlot templomokot. anyira el szaporodtak vala ahivek, és az üldözést, ugyan azon templomok el rontatásán kezdék el.

Azon gyülekezetekben, az imádságok, mind napal, mind éttzaka, amint meg mondottam., aszokot orákon volt, de még a szent áldozatot is ajánlották, amely nem lehetet pap nélkül, azt az áldozatot nevezték. vagy azon anéven. melyen nevezi az irás, Coena, vatsora, fractio panis, kenyér szegés. oblatio, ajándék, vagy azon a neven, a melyet bé vett azután az anyaszent egy ház, synaxis, gyülekezet, deakul, dominicum Collecta, Eucharistia, háláadás, lyturgia, közönségesen valo Isteni szolgálat, a szent áldozatot, még nap fel jötele elött ajánlották, amidön üldöztetések valának, azért hogy tsendesebben mehesen véghez, Cypr. epist.63. ad Caecil. mindenik diécésisben. tsak egy egy áldozat volt, azt a püspök ajánlotta, és apapok tsak akor ajánlották, a midön apüspök vagy jelen nem volt, vagy beteg volt, de apapok jelen voltanak, együt ajánlották apüspökel, alyturgiában lett változás, az idö, és ahely szerént, ahoz vagy tettek, vagy abbol el vettek. némely Cérémoniákot, amelyek nem voltanak tellyeségel szükségesek, de ami leg föveb, és leg szükségeseb volt, azt mindenüt egy aránt meg tartották, ezeket irásban talállyuk az elsö idökben,

Holmi könyörgések után, aszent irásbol olvastak, elsöben az ó testamentumbol, azután az ujbol, az olvasást az évangyéliumon végezték el, amelyet apüspök meg magyarázta ahalgatoknak, azután mindnyájan fel kelvén, és nap kelet felé fordulván, fel emelt kézel könyörögtenek, akeresztényekért, pogányokért, nagyért, kitsidért, nyomoruságban lévökért, és betegekért, azután egy diaconus fel szoval mondotta a népnek hogy imádkozék, apap el mondotta az imádságot, és a nép avégin, felelte az ament, st.just.2.apol.in fin. azután az ajándékokot ajánlották, ugy mint, a kenyeret, abort, elegyesen vizel, amelyek szükségesek valának az áldozathoz, st.Clem.II pedag.C.2. anép pedig abékeségnek tsokját adgya vala egymásnak, a férfiak, a férfiaknak, az aszonyok, az aszonyoknak, orig.in.rom.16.lib.10. azután ki ki ajánlá amaga ajándékját apapnak, aki is, azt az Istennek ajánlá mindenek nevében, azután az áldozathoz kezdvén, arra inté anépet, hogy kí ki Istenhez emellye fel szivét, néki hálákot adgyon, és az angyalokal együt imádgya ötet, azután akristus szavaival meg szentelé az ajándékokot, ameg lévén, az ur imádságát a népel el mondá, apap Communicálván, az egész népnek el osztogattatá a Communiot . adiaconusok által, can.apost 9.10. igen nagy vigyázásal veszik vala akristus testét, hogy leg kisseb morsalék le ne esnék.

Azoknak pedig, kik jelen nem lehettek az áldozaton, egy diáconus által el küldotték az Eucharistiát, ameg szentelt ajándéknak pedig egy részit meg tarták abetegek számokra, amidön pediglen üldözésben voltanak, meg engedték ahiveknek. hogy akristus testét aházokhoz vigyék, és ót Communikályanak, készen kelletvén lenniek amartyrumságra, arra sem lévén szabadságok. hogy gyakorta ajánlhassák a szent áldozatot, tertul.l ad uxor. C.5. a Communiot pedig, a melyet illyen formában hagytak utolso szükségekre, mind az egésségeseknek, mind a betegeknek, tsak a kenyérnek szine alat osztogatták, mivel agyülekezetekben, két szin alat Communicáltanak, agyermekeken kivül, akik tsak abór szine alat Communicaltak, az agapes, vagy a Communio után valo étel, mely szokásban volt az elsö idökben, közönséges ételböl állot, és mindnyájan együt ettenek, Cypr. de laps. idövel tsak épen az özvegyeknek, és a szegényeknek. adtanak enni, apapoknak, és az diáconusoknak két részt adtak, és egy részt, az olvasoknak, éneklöknek, és a kapu örzöknek, Const apost. II. Cap 28. tertul. de jejun. C.17.


15. Beszélgetés 
Hogy mitsoda titkokban tartották atitkokot.

Ugyan azon gyulekezetekben adták fel atöb szenttségeket is a menyiben az idö meg engedte, ezért is rekesztették ki a pogányokot a gyülekezetekböl, oly nagy vigyázásal, mert igen vigyáztanak az üdvezitö szavaira, hogy a szent dolgokot. nem kell az ebeknek adni, se gyöngyöt a disznok eleiben vetni, ettöl vagyon. hogy a szenttségeket titkoknak nevezték, az az, el rejtet dolgoknak, mivel azokot igen nagy titokban tartották, nem tsak apogányok elött, de még a Catechuménusok elött is, és ezek elött, nem hogy a szent áldozatot ajánlották volna, de söt még azt sem merték nékik meg mondani hogy ótt mit tsinálnak, se nékik arrol a szenttségröl beszéleni, irásban pedig, annál inkáb nem merték tenni, a midön pedig tellyeségel kivántatot az Eucharistiárol, vagy más szenttségröl. szollani, akoron homályos szokal éltenek, valamint az uj testámentumban. a kenyér szegés, nem más hanem a Communio, ezt a pogányok meg nem értették, ez a szokás sok saeculumokig tarta., mind azon által, ki kel venni az apologiákot. a melyekben a szent atyák kételenitetének meg magyarázni atitkokot, hogy meg menthessék a keresztényeket akáromlástol, a melyel vádolták öket,

De azt jó meg tudni, hogy a pogányok elött, nem volt tsudálatos dolog a vallásbéli titok, az ö vallásokban sok titkos Ceremoniák valának, amelyeket nagy átok alat hagyák nékik meg tartani, azért is hérodotes szolván az egyiptumbéli Ceremoniákrol, gyakorta mondgya, annak tudom az okát, de nem merem meg mondani.


16. Beszélgetés 
A keresztények ellen valo káromlásrol.

Azért hogy a keresztények. atitkokot nagy titokban tartották, igen nagy káromlásokal is terhelték öket, mivel inkáb el rejtik a rosz tselekedetet, mint sem ajót, orig.in Cels. tertul.apolog.7. a pedig nyilvánságos dolog volt, hogy a más vallásokban lévö titkok, a melyeket oly igen titkolták, tsak undokságok valának, valamint a Céres Ceremoniai, és a bacchusnak valo áldozatok, mint hogy pedig akeresztényeket nem szerették., igen könnyen gyanoban is estenek ellenek, hogy a mit oly igen titkolnak, azok is olyan Ceremoniák lehetnek, valamint az övék, ezekre a gyanakodásokra pedig könnyen adhattak okot a gnosticusok, és a Carpocratiánus eretnekeknek otsmány tselekedeti, amelyeket követtek gyülekezetekben. és amelyeket nehéz volna el hinni, ha tsak aszent atyák nem mondanák, epiph.heres.26. et 27. Iren. lib.1.C.24. ezek az eretnekek mindnyájan, keresztény nevet viseltek, a Catholicusoknak pedig pogány rabjok lévén, azok, az urok elen, minden féle káromlást ki gondoltanak, tsak magokot a kintol meg menthessék,

Ilyen formán hirdeték akeresztényekröl, hogy ök az éttzakai gyülekezetekben., egy gyermeket meg sütnek, azt lisztel meg hintik, és meg eszik, a vériben kenyeret mártogatnak, erre az Eucharistia ada okot, Euseb.IV.hist.C.7.st.just. 1 apol. azzal is káromlották, hogy együt vendégeskedvén, egy ollyan házban, ahol tsak egy lámpás éget, a melyhez egy kutyát kötöttek, és hust vetvén a kutyának, a lámpást fel forditotta, és a setétben. a férfiak az aszszonyokal. esze elegyedvén, mindent el követtek, ezeket a káromlásokot leg inkáb a sidok kezdék, ha szinte ezek hihehetlen dolgok valának is, de a köz nép el hitte, és ugyan valoságal kelleték arrol irni. tertul.apolog: C.7.8.9.

Azal is káromlák akeresztényeket. hogy az egész emberi nemzetnek ellenségi volnának., de föképpen a romai birodalomnak, hogy ök örülnének aközönségesen valo nyomoruságon, és ohajtanák a birodalom el romlását, mind ezekre azok adhattak okot, hogy a keresztények gyakorta szollottak avilági méltoságnak hejában valosága ellen, avilág végéröl, és az utolso itéletröl, vagy is talám a szent János látásában valo jövendöléseket olvashatták, amelybe szól a bálvanyozo roma büntetéséröl., és a martyrokért valo boszu állásrol, az is adhata okot. az illyen káromlásokra, hogy a hivek el vonták magokot aközönségesen valo vigasságoktol, amelyek az áldozatokbol, vendégeskedésekböl, állottak, tertull. apolog.C.35. de sött még ellenben. apenitenzia tartásban, és keserüségben töltötték azokot a napokot. azért hogy nagy vétkek mentenek végben azokon. Clem.paedag. söt még a vásárokra sem mentenek, hogy ha pedig oda mentenek, tsak a szükség vitte öket arra, vagy pedig azért, hogy rabot vegyenek, és azt meg térittsék., Const apost II. C.26.

Egy szoval mint hogy ök irtoztak atöbb vallásoktol. már ez elegendö ók volt. hogy a nép utállya öket, eleget mondották, hogy ök lélekben imádgyák, a menynek, földnek teremptöjét, akinek is, az imádságokbol álló áldozatokat ajánlanak szüntelen, de az ilyen beszedet a bálvanyozo nép, senem értette, senem hitte, hanem még azt kérdették töllök, mitsoda neve az ö Isteneknek, és áthéusoknak nevezték öket, azért hogy nem imádták a templomokban lévö isteneket, hogy az ö oltárjokon tüzet nem láttak, sevéres áldozatokot, se bálvány képeket, a bálvanyozo áldozo papok, a jövendö mondok, akik az áldozatok bélit visgálták, mind ezek a keresztényekre valo gyülölségre indittyák vala a népet, és nékik tulajdonittyák vala, a közönségesen történendö nyomoruságokot, és veszedelmeket, mondván, hogy mind azok, az istenek haragjában esnek, kik élni hadgyák a keresztényeket. tertull.apolog.40.

Az illyen káromlásoknak szine alat, a leg jób erköltsököt is roszra magyarázák, az egy máshoz valo szeretetért áruloknak tarták öket, mert egy mást atyafi neven hitták. ezt roszra magyarázák. noha apogányok is ezt követték, noha rosz végre., ha alamisnát adtanak, azal káromlották, hogy tsak azért adnak, hogy a szegenyeket magokhoz hodittsák., vagy azért, hogy a a püspökök nagy kintset gyüthessenek, a tsuda tételeket boszorkányságnak tartották, a mint is. hogy abban az idöben, avilág tele vala szem fény vesztövel, akik is ditsekedtenek ajövendö mondásal, vagy azal hogy a betegeket meg gyógyittyák holmi boszorkányos betükel, vagy szókal, a mellyeket senki nem érthetet., azert ha láttanak tsuda tételeket, azokon nem tsudálkoztanak, mivel esze elegyittik vala. atsalárságal tett tsudákot, az valoságosokal, és a tsuda tévökre nem hajtottanak, orig.in Cels.lib.2. leg nagyob része az illyen tsalárdoknak, nap keletröl jövének.

De sött még magok az üldöztetések, okot adnak vala a keresztényeket valo gyülölségre, mindenek azt tartották felöllök hogy vétkesek, mivel mindenüt ugy bánnak vélek, mint vétkesekel, és mennél nagyob kinokal kinozták, annál vétkesebbeknek tarták öket, mindenek halálra valoknak itélték öket, mint tüzre, és akasztofára valokot, tertull.apolog.c.50. baron.an.138.n.5. utálatos neveket is adnak vala reájok, ugy mint, biaeothanati, sarmenticii, semaxii, v baron.385.n.5. az illyen állapotokért valának tehát a keresztények, atudatlan nép elött ollyan nagy gyülölségben, nézük meg, mi okozta leg inkáb azt agyülölséget, és halgassuk meg mit mondának suetonius, és tacitus, suetonius azt mondgya, hogy Claudius tsászár. romábol ki üzé a sidokot, kik a kristus ösztönozésire, szüntelen valo zenebonát tsináltanak, judaeos impulsore christo assidué tumultuantes. roma expulsit. suet.Claud. n.25. mint ha már akor, aföldön lett volna még akristus. és mint ha fel lázaztotta volna a sidokot, ditséri is néró Császárt azért, hogy a keresztényeket kinoztatta, mint olyanokot, kik uj boszorkányságokot, és varáslásokot kezdettenek, affecti suppliciis christiani, genus humanum superstitionis novae. ac malificae.suet.nero.n.16.

Tacitus emlékezetet tévén az égésröl, amidön néro fel égeté romát maga mulattságábol, azt mondgya, hogy azért vádolá azokot a vétkes utálatosokot, kiket a nép keresztényeknek nevezi vala, tacit.15 annal.quos per flagitia invisos vulgus Christianos appellabat. még azután azt mondgya., hogy azt a nevet. a kristustol vették, akit pontius pilatus meg kinoztatot tiberius Császár idejében. és hogy ezt a veszedelmes babonaságot le tsilapitván, egy darab ideig, azután ismét ujontában fel támada, nem tsak judaeában, ahonnet erede ez a gonoszság, hanem még romában is, repressaque in praesens exitiabilis superstitio, ahol minden féle otsmány vétkeket követnek, quo omnia undique atrocia, et pudenda Confluunt, Celebranturque.


17 Beszélgetés 
Hogy még miket mondottak a keresztényekröl.

Az okosok, és azok, kik meg visgálták egy kevesé a dolgot, találtak okot arra. hogy a keresztényeket utállyák, mivel azok az okosok., vagy görögök. vagy romaiak valának, akiknek szokások vala meg vetni a más féle nemzeteket, akiket barbarusoknak nevezték, de föképpen a sidokot, a kiket tsufolták, és babonázoknak tartották, egy sidó azt el hihetné, de én nem, mondá horatius valamely tsudárol, Credat judaeus, apella, non ego, horat. 1 sat. 5.in fi. ez igy lévén, amidön mondgyák vala nékiek, hogy volnának ollyan sidok, akik mint Isten fiát ugy imádnák egy olyan embert. akit fel akasztottak, és hogy aleg nagyob vetekedések atöb sidokal., abbol áll, hogy ha halála után ugyan azon ember, életben vagyoné. és hogy ha valoságos királyok volté az az ember, könnyen el lehet hinni, hogy mitsoda tsufos dolognak tettzet elöttök az illyen beszéd, azt jól látták, hogy az uj valláson lévö sidokot, atöb sidok utálták, és üldözték, annyira, hogy még nagy támadásokot is inditottak,

Azt is mondák nékik, hogy azok az uj valláson lévök, senem az okoskodásal, senem az ékesen szollásal, akarnak másokot el hitetni, hanem tsak arra intenek mindeneket., hogy hidgyék amit mondanak, és aztot meg bizonyittyák, nem szoval, hanem tsuda tételekel, azoknak pedig leg nagyob része tudatlan, és azok. tsak a sidok könyveit olvasák, ollyan tudatlanokot tanyitanak mint magok. ugy mint, agyermekeket, és az aszszonyokot. mivel ezek könnyeben bé veszik tanyitásokot., mint sem az ollyanok, akik már tudosabbak, igen uj dolog vala az illyen apogányok elött, mivel közöttök, a népet nem oktatták, és tsak éppen a filosophusok tanyitottanak, az élet modgyárol, az ö egy más közöt valo vetekedések avallást nem tekéntette, st aug. de.vera relig.init. egy szoval, mint hogy az eretnekek keresztény nevet viseltenek, avalentinianusok, és a több eretnekek tévelygéseket, akik ellen irt szent Iréneus. az egész anyaszent egy háznak tulajdonittyák vala, apogányok pedig mind esze elegyitették azokot a bolondságokot, az anyaszent egy ház tanitásával. és a keresztényeket, tudatlan vakmeröknek tartották lenni, v.baro. an.179 n.27.28.

Mire valo, mondgyák vala apogányok, el hagyni az olyan vallásokot, a melyek annyi idöktöl fogva vannak rendeltetve, ollyan szép Ceremoniákal, euseb.praepar.l. Cap.2. amelyeket annyi királyok, és törvény tsinálok meg tartották, az egész görög, és több nemzetek meg egyezésekböl, és azok helyet, idegen szokásokot bé venni, és a sidok fabuláihoz hajlani,? ha egészen sidová lennél még is meg lehetne, de azzá nem lévén, mitsoda bolondság hogy a sidok Istenét kivánnyad szolgálni az ö akarattyok ellen, valamely ollyan új szolgálattal, a melyet ök rosznak tarttyák lenni, és a magad vallására szabni az ö törvényeket, amelyek nem neked valok, igy beszélettek apoganyok,

A valoságos dolog, hogy a keresztények tudománya tiszta volt, és az ö élettyek, meg egyezet tanitásokal, de minden tele lévén filosophusokal, tertul.apolog. C.46. ezek is a jó erköltsöt gondolták tanitani, és követni, de söt még az elsö saeculumokba valának ollyanok közüllök, kik talám a keresztényekre valo nézve, avilágon szélyel jártanak, el hitetvén magokal., hogy az emberi nemzetet job rendre hozák, a filosophusoknak pedig nagy hitelek vala, azt gondolták, hogy ezek már egy nehány saeculumoktol fogvást, mindenekröl eleget mondottanak, és lehetetlennek tartották, hogy a pásztorok többet tudgyanak pythagorásnál, plátonál, de sött még azt hitték, hogy ha akeresztények valami jót tanitanak, hogy ezektöl a nevezetes bölttsektöl vették. orige.in cels.

De még masként is, a filosophusok, alkalmatosab dolgokot tanyitottanak, mint sem akeresztények, sokan közüllök, jonak tarták lenni agyönyörüséget, és azt leg örököseb jónak itélék lenni. ök azon nem törödtenek, hogy ki ki kövesse a maga gondolattyát, és maga modgya szerént élyen, söt még azokot meg vetették, és tsufolták, kik filosophusok nem valának, a pyrrhonianusok, igen felesen lévén, ezek mindenröl kételkedtenek, föképpen az Istenségröl, azt tartották bölttseségnek. hogy függöben tarttsák elméjeket, és azt éppen nem szerették. hogy olyan tudatlanok, és ollyan közönséges népböl állók, valamint akoron valának sokan akeresztények, ollyan mély dolgokrol mérjenek itéletet tenni, noha ökk minden féle vallást tiszteltenek. azt láttyuk, hogy az épicurianusok áldozattyokra el mentenek. ha szinte ezekel leg inkáb ellenkeztenek is, a leg közönségesebben valo. tartásban. az istenek iránt, assisto divinis. horat. és a Cérémoniákban részesültenek, de azon meg egyeztenek együt, hogy nem kel olyan szokás ellen támadni, a melyet, atörvény, és az idö jová hagyot.

Az istenek sokaságárol valo hitel annyira volt, hogy mindenik nemzetnek., városnak, és mindenik tselédes gazdának különös istenek vala, erre valo nézve, minden féle vallást. jonak tartottak lenni, tsak régi volt, az aszszonyok, és a tudatlan népek, mindenkor kaptanak az ujjan, gondolván azt, hogy mentöl több isteneknek, és isten aszszonyoknak szolgálnak, és mentöl töb Ceremoniákot tartanak., hogy annál jób vallásuak, akik pedig az ország dolgait igazgatták, azok az illyen valtozásokot meg gátolták a menyiben töllök lehetet., föképpen az idegen vallásokot tiltották, erre pedig a romaiak leg inkáb vigyáztanak, ti.liv libr.29. el akarván hitetni azt anépel. hogy agondviselö isteneknek köszönnyék a nagy birodalmakot, és hogy azok sokal hatalmasabbak atöbbinél, mivel birodalmok alá vetette. atöb nemzeteket, azert is a midön az anyaszent egy ház egészen fel állitaték. a pogányok, a keresztényeknek tulajdonitták. a birodalom el romlását, szent ágoston. az illyen káromlásokra. valo nézve irá anagy könyvét, de Civitate Dei.

A pogányok nem tsudálkozának azon. hogy a keresztények meg vetik vala ahalált, mivel ök semminek tartották látni az ollyan kardosokot. kik jó akarattyokbol., egy kevés haszonért vagy semmiért, a halálra adták magokot, az amphitheatrumon, minden nap történt ollyan dolog, hogy egy emberséges ember, magát meg ölte, leg kisseb szomoruságért., látván tehát azt, hogy a keresztények kerülték agyönyörüségeket. és hogy a más életben várták boldogságokot, azt tsudálták, hogy magokot miért meg nem ölik. azt fogják nékünk mondani, mondgya szent justinus. 2 apol. init, ölyétek meg tehát mindnyájan magatokot, és menyetek mindgyárt az Istenhez, és ne legyetek többé bajunkra, antoninus, az ásiai fö biró, látván hogy a keresztények seregel mennek vala széke eleiben, hogy a martyrumságot el nyerhessék, kiáltá nekik, ah! nyomorultak, ha meg akartok halni, hiszem vagyon, köteletek, vagy valamely magos helyröl ugordgyatok le. tertul. ad scap. C.ult.

A keresztények ellen vala tehát az egész világ, anép, abirák, az okosok, atudatlanok, némellyek utálták öket, mint tsalárdokot, istenteleneket, és némellyek meg vetették öket, mint misánthropusokot, ember gyülölöket, bolond hagymázban lévöket, mint akik dühösségböl mennek ahalálra, anyira gyülölték, öket, hogy tsak akeresztényi névért halálra itélték, meg sem visgálták. mit vétettek, akár mely jót mondhattak is valaki felöl, de ez a név, már mindent el rontot. ezt is mondgyák vala közönségesen felöllök, egy ilyen, igen emberséges ember, kár hogy keresztény, bonus virC.sejus, tantum quod Christiánus. tertul.apolog. C.3.


18. Beszélgetés 
Az Itéletek formájárol, akinokrol.

Azt nem kell tsudálni, hogy ha az ilyen közönségesen valo gyülölség, akeresztényeket az üldöztetésben veté, de talám valaki azon tsudálkozhatik., hogy a romaiak, kik minden törvényekben. és magok viselésekben. nékünk oly okosoknak és igaságosoknak. láttzanak lenni, mind azon által, ugyan romaikon, vagy más embereken., olyan kegyetlenségel bányanak, valamint azt olvasuk a martyrok historiáiban, hogy a birók magok elött kinoztatták volna, a vádoltattakot., a piatzon. az egész nép elött, és hogy anyi sok féle kinokal kinoztassák, mint ha szabad akarattyokon állot volna, nem volna talám haszontalan., ez iránt valo törvényeket, és szokást meg látni, és hogy miket tolda ezekhez, avalláshoz valo tsalárd buzgoság, és avilági okoskodás.

A romaiaknál, minden törvényes dolgok, közönségesen mennek vala végben., mindenek hallottára, atörvénykezö hely pedig apiatzon volt, ahol abiró. folyoso alat, magosan emelt székiben ülvén. atiszttyei körülötte valának, ugy mint, aporoszlok, vagy is hóhérok, hasonlo képen, mellette valának, akik mind bárdot, mint tsomo veszöt hordoznak vala kezekben., ezeken kivül, vitézek is valának mellette, kik parantsolattyát követték, mivel aromai birok, és polgár mesterek, mind a hadi dolgokot, mind a törvényes dolgokot, egy szers mind folytatták, mindenik véteknek. különös büntetése. volt rendeltetve. atörvénytöl,. de a személyben volt valagatás, mert a büntetés keményeb volt arabokon, mint sem a szabadosokon., az idegeneken, mint sem a haza fiain, ettöl vagyon hogy szent pálnak fejét vették. mint romai városi embernek, szent pétert pedig fel feszitették mint sidot. a kereszt leg gyalázatosab volt atőb kinozások közöt, és azokot akiket fel feszitették, rend szerént elöbször meg veszözték, és meg sütögették. tüzes vasal.

Rend szerént aközönséges alá valo embereket., abányákban küldötték, valamint mostanában agályákra, vagy pediglen a nép mulattságára., az amphitheátrumon a fene vadakal el szagattatták. még más sok féle kinozások is lehettek, más külömb külömb féle tartományokban., amint hogy abirok. gyakorta ujab ujab. kinozásokot gondoltak ki, akeresztények ellen, fö képpen, az utolso. üldöztetésekben, amelyekben látván hogy igen el szaporodtanak akeresztények, mindent el miveltek ellenek, és az ördög nem tsak a testeket de alelkeket is igyekezé el veszteni, nem gondolom hogy lehetne ollyan példa, hogy más szüzeket a meg szeplösittésre itélték volna, hanem tsak a keresztény szüzeket, mert látták hogy a keresztényekben tündöklik a tisztaságnak szeretete, azért gondolák ki az illyen forma kinzást, meg olyant, mint amelyröl szól szent hieronimus, hogy egy martirt, meg kötözve, egy kies helyen lévö ágyra fektették, és hozája egy szemtelen aszszonyt küldöttek, kisértésire, amartyr egyebet nem tselekedhetvén, a maga nyelvét el harapta. és az aszony szeme közi pökte, st hier. init.vitae st paul. egy szoval igen sok számu martyrokot öltenek, vagy kinoztak meg, minden törvény látás nélkül.


19 Beszélgetés. 
Az üldöztetésekröl.

Az üldöztetés rend szerént valamely parantsolaton kezdödöt, a mely tilttya vala a keresztényeknek agyülekezetet, és bizonyos büntetésel fenyegette azokot, kik nem akarnának áldozni az isteneknek, ollyankor apüspökök egymásnak hirt adtanak, egymást agyakorlatosab imádságokra intették. és anépet bátoritották, ollyankor sokan el szaladának, akristus tanáttsa szerént, de söt még apásztorok és apapok magokot fel oszták, némellyek anépel meg maradának, némelyek el rejték magokot, mert leg inkáb öket keresték, mint olyanokot, akiknek veszedelmek, el szélyeztheti ajuhokot, act.st.pion. némellyek hogy reájok ne üsmérjenek, aneveket meg változtaták, némelyek az üldöztetéskor pénzen meg váltották magokot, hogy békével meg maradhassanak, igyis szenvedtenek, joszágokot adván el magokért, meg is mutatták ezel. hogy a lelkeket mindeneknek drágábra betsüllik, hogy ha pedig abiráktol pénzen vettek ollyan irást, a melyel. el hitethették másokal, hogy engedelmeskedtek a Császárok parantsolatinak, ezeket nevezték libellatici. és az apostaták közi számlálták, mint olyanokot, kik alatomban pogányoknak vallották magokot. Cypr. ep.52. ad antonian.

Az anyaszent egy ház szabot rende. tilttya vala, hogy valaki martyromságra adgya maga magát, se semmit olyat. tselekedni, ami az üldözésre indithassa apogányokot, ugy mint a bálványokot esze tőrni, a templomot fel égetni, és az isteneket gyalázni, orig in Cels.8: valo hogy sokan valának olyan martyrok., kik az ilyeneket el követték, és akik magokot bé árulták, de az ilyen különös példákot arend kivül valo kegyelem indulattyának kel tulajdonittani, közönségesen azt tartották, hogy nem kel kisérteni az Istent, és békeséges türésel kel várni, hogy valaki bé vádoltassék, és törvényesen meg kérdeztetvén, ugy adgyon számot amaga hitéröl, Const. apost.V.Cap.5. két féle eretnekséget kelletet az illyen állapotban el kerülni, iren. lib 1. C.l. st Clem.strom.40. agnosticusok, és a valentinianusok a martyrság ellen tanyitottak, és azt haszontalannak tartották, mivel akristus azért holt meg hogy minket meg válttson ahaláltol, tertul.in scorp. C.l. még azt is mondgyák vala, hogy az Isten azal bántodik, és mint hogy a bakoknak, és a bikáknak vérit nem kivánnya, ugy az emberek vére sem kedves nála. a márcioniták pedig, magok adgyák vala magokot a martyromságra, a testhez valo gyulölségböl, és ahoz, aki azt teremtette, mondván, hogy az, a rosz kezdet volna, meg visgállyák vala tehát azokot, kik ahitért meg holtanak, azért hogy had tudhassák meg, ha kellé azokot ugy tisztelni mint martyrokot, ugy tettzik mint ha a Cannonizationak innét volna eredete. baron.an.302. n.126.

A midön akeresztényeket meg fogták, mindgyárt abiro eleiben vitték, ki a székiben ülvén, meg kérdezi vala öket, ha meg tagadták hogy keresztények, továb nem visgálták, hanem el botsátották, mert azt tudták, hogy akik igaz keresztények. azok azt soha meg nem tagadgyák, de hogy bizonyosab lehesen abiró abban hogy nem keresztények, némelykor, ót mindgyárt maga elöt, bálványozo Ceremoniát tselekedtetet vélek. vagy a kristus ellen mondatot valamely káromlást, plin.libr.X. epist.97. hogy ha pedig keresztényeknek vallották magokot, mindent el követtek hogy meg nyerhessék öket, elöször szép szoval, és igérettel, azután fenyegetésel, végtire kinozásal, azon is igyekeztek. hogy ha tsak valamely tsalárdságal vétekben ejthessék öket, akarattyok ellen is, azért hogy azután azt mondhassák. nékik, hogy már nem lehet viszá vonni tselekedeteket, mint hogy atörvényes dolgok apiatzon mennek vala végben., azért szokás volt. ót valamely bálványnak vagy oltárnak lenni, ugyan ót áldozatokot is tesznek vala a keresztények elött, és azon igyekeztenek, hogy azokbol étethessék öket, de söt még erövel fel is tátatták szájokot, és hust tettek belé, vagy leg aláb egy nehány tsep bort töltöttek. belé, azon borból, melyet az isteneknek ajánlottak, noha akeresztények azt jol tudták is. hogy nem a fertezteti meg az embert a mi aszájban mégyen, hanem a mi a szivböl ki jö, mind azon által, azon voltanak minden erejekböl, hogy leg kiseb botrankoztatást ne adnának agyengébeknek, volt olyan, akinek eleven szenet tettek temjénel kezeire, de aki inkáb el szenvedé hogy a keze el égjen, mint sem meg mozdittsa, nehogy azt mondhassák az után, hogy temjént ajánlot abálványnak., szent basilius erröl nagy ditsérettel beszél. hom.18. Rend szerént akeresztényeket tsígára tekerték, vagy a kezekre fel akasztották öket, és alábokra valamely nehéz terhet kötöttek: vagy öket meg veszöszték, meg botozták, vagy meg ostorozták, olyan sok águ ostoral., a melynek avégin hegyes vasak voltanak. ezt scorpionak nevezték, menyi sok számu hala meg averésben. némelyeket le fektették, és az oldalokot sütögették, és el szaggatták vas fésükel, ugy anyira, hogy az oldalait fel nyitották, és a tüz atestekben hatván, meg fojtotta a szenvedöket, de még hogy a sebek fajdalmasabbak legyenek, némelykor etzetel, és sóval dörgölik vala meg, és ha valamennyire a seb bé kezdet forrani, olyankor azt fel nyitották, és nem engedték hogy meg gyogyulyon.


20 Beszélgetés. 
A martyrok tselekedetiröl.

A kinozás közben, pedig kérdezik vala öket, és amit a biro, kérdezet, vagy a mit a martyr felelt néki, azt mind egy szóig le irták anotáriusok, sokal igazábban is irták le akoron akérdéseket, és a feleleteket, mint sem mostanában, mert mint hogy arégiek tudták a rövideden valo irásnak mesterségit, holot egy kis jedzés. egész szót tett, azért ök, oly hamar irhattak, valamint mások beszéltek, és ugyan azon szókót irták le, a melyeket hallották mondani.

A mit nálunk vallatásnak hinak, ök azt actáknak, vagy tselekedeteknek nevezik vala, akeresztények pedig nagy szorgalmatoságal igyekeztenek azon, hogy az párja, ö nálok meg legyen, ahivekre tett törvényeknek, és azt drágan meg veszik vala, az illyen tselekedetekben, a martyrok szenvedési meg valának irva, és azokot. közönséges egyezésböl, atemplomokban meg tartották, act. st tharaci infi. azt tarttyák, hogy szent kelemen. pápa, romaban, hét notariusokot rendele, kik a martyrok tselekedetit irták, és szent Cyprianus, az üldöztetésekben, azt hagyá, hogy fel irják szorgalmatosan anapját, amelyen a martyrok meg halnak, a diocletiánus üldöztetésekor., a martyrok tselekedeti tsak nem mind el vesztenek, és noha a Césáriai eusebius sokat gyüjte esze, mind azon által. azokis el vesztenek, st greg.lib VII. epist ad eulog. szent gergely pápa idejében már nehéz vala találni, a nevek Catalogusa meg volt, és hogy mely napon holtak meg, tudni illik. a martyrologiumok.

Az illyen vallatásokor, leg inkáb arra kénszerittik vala a keresztényeket, hogy vallyák ki atársokot, leg inkáb apüspökököt, papokot, diaconusokot, és adgya elö a szent könyveket, de leg inkáb diocletiánus idejében valanak leg inkáb azon. apogányok, hogy a szent könyveket el veszthessék, gondolván, hogy a leg bizonyosab módgya volna, a vallás el rontására, azért nagy szorgalmatoságal keresték mindenüt, és ahol valami keresztény könyvet kaphattak, mind el égették, de söt még a templomokban, és az olvasok házainál is fel keresték, st felic tibur. a keresztények az illyen kérdésekre igen meg tartották atitkot., senkit nem neveztenek. hanem tsak ezeket felelék, hogy az Isten öket meg tanyitotta, meg tartotta. és hogy a szent irásokot. a szivekben hordozák. akik pedig olyan nyomorultak valának. hogy a szent irásokot elö adták, a pásztorokot, vagy a hiveket el árulták, azokot traditoroknak az az áruloknak nevezték, azért, a martyrok, akinzáskor. egyebet nem mondottak., hanem az Istent ditsérték, irgalmaságát, és segittségét kérték.

21 Beszélgetés 
A tömlötzröl.

A vallatás után., akik álhatatosan meg maradának akereszténységben, a kinzásra küldék, de leg gyakortáb atömlötzben tették, hogy inkáb meg probállyák, és meg kinoztathassák, de sött még a tömlöczben valo letel is kin volt, mivel azokot, kik akristusrol vallást tettek, aleg büdöseb, és setéteb tömlötzben zárták, békoban tették kezeket, lábokot, némellyeket kalodában tették, némely kor bé hintették a tömlötzöt tserépel, vagy üveg darabokal., és azon sebesen, mezitelen fektették a földre, v.paulin. nat.4.st.felic. némelykor a sebeket rothadni hagyták, éhel, és szomjuságal ölték meg öket, martyr.16 apol. de st encratide, némelykor pedig,. mind a sebeket gyógyitatták, mind jó gondot viseltek reájok, azért hogy továb kinozhassák, st Cypr. epist.22. rend szerént igen tiltották, a keresztény raboknak. az idegenekel beszélleni, mert ök sok hitetleneket téritenek vala meg. sőt még atömlötz tartókót, és az örzököt is, meg téritették, némelykor olyanokot botsátottak. hozájok, akiket gondolták hogy meg tántorithattyák, álhatatoságokot, ugy mint, valamelyiknek, vagy az attyát, vagy annyát, hugát, gyermekit, feleségit, akiknek sirások, és édes beszédek, nagy kisértetek valának, és sokszor a kiket, a kinok meg nem gyözhették, az ilyen sirások, meg tántoritották, ha valamely martyr terhes talált lenni amidön meg fogták, atörvény szerént, addig meg nem ölték amég terhes volt, valamint etörtént szent félicitásal., acta ss.perpet et felicit.

Az anyaszent egy háznak, nagy gondgya vala az ilyen szent rabokra, Const.apost.V.c.l. st.Cypr.ep.II. a diaconusok gyakorta el mentenek hozájok, hogy valamiben szolgállyanak nékik, vagy az izeneteket meg vigyék másoknak, vagy más egyéb szükségekben segittsék, ahivek közül, még mások is mentenek látogatásokra, és vigasztalásokra, áldgyák vala szenvedéseket, és azokban, részt venni ohajtották, lántzokot meg tsokolták, sebeket orvosolták, és tettek szükségekröl, vittek nékik ágyat, ruhát, ételt, tertul 2. ad uxo. C.4. söt még tertullianus azon panaszolkodot, hogy a tömlötzben bövön lakoznak, de jejun. C.12. az illyen állapotokban, a hivek semmit el nem mulattak, ha a tömlöczben bé nem akarták öket bocsátani, azon voltanak, hogy az örzököt, és a tömlöcztartokot pénzel meg nyerhesék, ha szinte szidalmazták is öket, de arra nem hajtottak, söt még az ütést is el szenvedtek, a tömlöcz ajtajánál éttzakákot töltöttenek, tsak hogy valami alkalmatoságot talalhassanak a bé menetelre, mikor pedig bé mehettek, ugy tekintették a tömlöczököt, valamint a templomokot, a melyek meg valának szenteltetve, anyi sok szentek, jelen valo létekel, ót imádkoztanak, és a papok. oda el mentenek., ajánlani a szent áldozatot, azért hogy az a vigasztalások légyen a vallás tévöknek, /Confessoroknak,/. hogy evilágbol, kine menyenek, akristus Jesus, testének, és vérének, vétele nélkül, valamint sz.Cypr. mondgya, ep.5. et 6. hogy ha pediglen püspök, vagy pap volt a tömlöczben, a hivek oda gyülekeztenek és az Isteni szolgálat után, az Eucharistiát, ki ki, amaga házához vitte, az illyen állapotokban, amint lehetet, ahoz alkalmaztatták magokot, mivel valának olyan püspökök, kik a diaconusok kezein szenteltenek, mivel. semmi ahoz valo alkalmatoság nem volt, hát az a nevezetes antiochiai martyr, szent lucianus, meg lévén kötözve, a maga melyén szentelé meg a kenyeret, philost. III.hist. c.13. el lehet itélni, hogy mint halgatták. a mise után valo intéseket, az egész anyaszent egy ház, ugy tiszteli vala ezeket a szent rabokot, mint a menyben meg koronázottakot, ezeknek, nagy hitelek volt. apüspökök elött, az ö kérésekre, meg engednek vala azoknak, kik a bálványozásban estenek, de idövel meg kelleték az illyeneknek mérsékelni kéréseket, mivel némelyekben közüllök, nagyob vala a buzgoság, mint sem a meg választásbol álló helyes kérés, st Cypr. de laps 1ep.10.11.12.


22. Beszélgetés. 
A réliquiákról.

A keresztények el kisérék amartyrokot, még apiatzra is a hol kinozták öket, és más egyéb helyekre is, ahol öket meg ölték, rend szerént avaroson kivül öletetének meg, és az ollyan martyroknak, akik, vagy tsuda képen, vagy kemény természetek miat, a kinokban meg nem holtak, azoknak fejeket vették, a hivek pedig seregel mentenek oda, és tsudálkoztak az ö alhatatoságokon, az illyen példa, meg is erösitti vala öket ahitben, az utolso szavokra pedig igen figyelmeztenek, amelyek imádságokból állottanak, valamint a szent polycarpus szavai, ap.Euseb IV.hist.15. sokszor történt, hogy ahivek bátoritották a martyrokot, origénes egy nehány szor, veszedelemre.veté az életét, az illyen alkalmatoságokban. Euseb.VI.hist.3. sok példa vagyon olyan., hogy martyrságot szenvedtettek az olyanokal. akik másokot biztatának, és bátoritának.

A hivek minden tartás nélkül, a martyrok mellé mennek vala, a midön kinozták öket, vagy ruhával, vagy spongyiával a véreket fel szedték, a földröl, és azt meg tartották, hét aszszonyokot ölenek meg egyszer azért, hogy a szent balás vérit fel szedték, martyrol. rom.3.febr. pont.diac. és amidön szent Cyprianusnak fejét vevék, a hivek ruhákot teritettek vala körülötte, hogy a vére. azokra folyon. ugyan hasonlo szorgalmatoságal kapják vala el a martyrok testeit, vagy valami részeit, mert sokszor tsak atsontok, vagy a hamvak marada, amidön vagy meg égették, vagy a vadakkal meg étették, st bonifac. an. és innét neveztetének areliquiák, ahivek az illyen holt testeket drágán meg vették ahóhéroktól, és azokot tisztességesen eltemették, de gyakorta, az ilyen tselekedetért, öket is meg ölték, valának olyanok, hogy halált szenvedének azért, hogy a martyrok testét meg tsokolták, azért hogy nem engedték aholt testekel rutul bánni, marty.rom.17 febr, de st.juliano.7.decem. de st agatho. 15 mart. avendég fogadost, sz. theodoretust, azért meg ölék, hogy hét szüzeknek testeket atóból ki huzá. a kiket elevenen vetették volt oda, act.st theod. a szent ignátz tanitványi, romábol viszá vivék antiochiában. az ö reliquiáit.

A pogányok látván hogy oly igen kaptanak aréliquiakon. annál is inkáb el rejtették, és el szelyeztették, amartyrok testeit, v. romae. sub teranea.libr.I.c.2.3. azt is gondolák. hogy az által, meg tsökkenik ahivekben. afeltámadásrol valo reménség, epist. eccles.vienn.apud Euseb V.c.3. ti azzal hizelkedtek magatoknak, mondgyák vala apogányok, ahiveknek, hogy a ti testetek meg maradnak mind addig anapig, a melyen gondolyátok hogy fel támadtok, és azt reméllitek. hogy azokot kenetekel meg kenik, és drága matériákban takarják az aszszonyok, a kiket meg tsaltatok tudományotokal, lészen minékünk arra gondunk, erre valo nézve, esze elegyittik vala a mártyrok testeit, akardosok, vagy más meg öletet testekel, vagy azokra követ kötvén, avizben vetették, vagy meg égették, és a hamvát, a széllel el futatták, act.s.s. tharac. in fine.prud. De st.vinc.

De mind ezeket tsak hejában tselekedék, mert leg nagyob része areliquiáknak meg marada, vagy a hivek buzgoságokbol, vagy az Istennek tsudálatosan valo meg tartásábol, a martyrok temetö hellyeit pedig tisztelni kezdék, mihent el temették, sok szentek szenvedének halált azért, hogy a martyrok temetö helyeken találták öket imádkozva, vagy azért, hogy üllötték innepjeket, a mely innepet., minden esztendöben meg tartották, a mint tertullianus, és szent Cyprianus mondgyák, és ugyan ezért is jedzették fel oly szorgalmatoságal. a holtok napját, martyr. 17 janu. de st diodoro. 14 fevr. de st proculo. 23 jan. de st emerent. tertul. de Corona. C.3. st Cypr. epist.34.


23 Beszélgetes. 
A Confessorokrol. vagy a vallás tévökröl.

Az ollyanokot pedig, akiket meg nem akarának öletni, kiküldék hazájokbol, ezt a romaiak nevezék deportationak, az illyeneket ugy tekintették, mint holtakot, mivel vagy pusztás szigetekben küldék, vagy valamely idegen nép közi öket, arelegatio, az el küldés, a nagy embereket illette, adeportatio, vagy szám ki vetés, az aláb valokot, és aleg közönségesebbeket, a bányákba küldötték, ezek az ország rabjai valának, és rend szerént meleg vasal jegyet sütnek vala. ahomlokokra, in scripti. azért, hogy mindenüt meg üsmerjék öket, ha el szaladnak, ezeknek, mindenkor vas volt lábokon. nyomorultul tartották öket, rongyoson. gyakran meg verték. és roszul bántak vélek, egy szoval. ollyan roszul volt állapottyok. mint mostanában, agállyán lévö raboknak, akeresztények az illyeneket segitették. a menyiben lehetet.

Mind azokot., akik az illyen állapotban meg holtanak a hitért. a martyrok száma közi számlálák, és azokot, akik abujdosásbol, vagy a rabságbol meg menekedhettek, Confessoroknak nevezék, mert ezen aneven nevezik vala mind azokot, akik valamit szenvedének ahitért, és közönségesen mind azokot, akik a birók elött, ahitröl vallást tettek, az illyenek nagy tiszteletben valának. ahivek elött, és gyakorta, az egy házi rendekre emelék öket.


24. Beszélgetés
Az ExCommunicátiorol. vagy a gyülekezetböl valo
kirekesztésröl.

De mind azokot, a kik az üldöztetések miat, vagy a gyarloság miat, vagy a kinok miat., ahitet meg tagadák, deákul nevezék lapsi, az az meg esteknek, és ezeket a gyülekezetböl ki rekesztették, ha közönségesen penitentziát nem tartottak, Const apost V.Cap.2. az exCommunicatio pedig abbol állot, hogy el tiltották nem tsak a szenttségektöl, de még a templombol is. és a hivek vélek, semmiben nem közösültek, vélek nem ettenek, vélek nem beszéltenek, és ugy kerülték öket, mint a mirigyes embereket, azért is hagyá szent pál. hogy ugy kel kerülni arosz keresztényeket, valamint apogányokot, 1 Cor.5.9. illyen formában bánnak vala, nem tsak. a hittöl szakadtakal, de még az eretnekekel, és a Schismaticusokal is. mivel rosz keresztények, minden idöben valának, orig in Cels. lib 7. in matth.tract.35. in jerem.hom.9. szent pál a korintus bélieknek panaszolkodik az olyanokrol. kik penitentziát nem tartottak tisztátalanságokért, 2.Cor.12.21. és a philippieknek. az olyanokrol. a kiket akristus ellenséginek nevezi, phi.3.18. az illyenek, el valának rekesztve ahivektöl, epist.Cleri.rom. ad Cypr.31. tsak apüspökök, és apapok beszélhettek vélek, hogy meg térittsék, akönyörgés pedig mindenkor meg volt érettek, illyen formában bántak tehát az ollyanokal, akik apenitentzia tartást. nem kivánták.


25 Beszélgetés 
A penitentzia tartásrol.

A kik pedig ezt kivánták, azokot viszá fogadták, nagy szeretettel, de meg választásal, elsöben meg értették vélek, hogy ollyan kegyelmet tselekesznek vélek, a melyet nem kell tsak könnyen meg adni, és meg probálák öket, egy kevés ideig valo halogatásal., hogy ha valoságos és állandoé az ö meg térések, a püspökököt illette, ahalálos vétkekért valo penitenzia rendelés, Concil.elib. c.32. ök is tettek arrol itéletet. ha bé kellé venni a bünöst penitentziára, menyi ideig kel annak tartani, ha titkon, vagy nyilvan kellé véle penitentziát tartatni, ha szükségesé amások épületire. hogy nyilván valo gyonást tegyen, mert rend szerént. agyonás, tsak titkon volt. a pap elött, st leo. epist.136. al.80. az iffiakot, nem vették könnyen bé apenitentziára, az iffiuság gyarlosága miat, tartván attol, hogy állando ne légyen meg térések, igen gyanakodtak az ollyanokrol, kik a betegségben, utolso orájokra hagyták apenitentzia tartást., és ha meg gyogyultanak, kételenek valának be tölteni a szabot rend szerént valo penitentziát, st.aug.serm.57. de temp

Sokan valának olyanok, a kik nyilván valo penitentziát tartának, akiknek pedig vétkeket mások meg nem tudhatták, ollyanok is sokan valának. akik titkon tartottak penitentziát még a nagy vétkekért is, st aug.epist. ad janua.118. prosper.II. Contempla.C.7. valamint az aszszonyok. a házaság törésért, a férjekre valo nézve, és meg mások is, a kiknek nyilván valo penitentzia tartások. botránkozást okozhatot volna, vagy még halált is, ha a vétkeket ki nyilatkoztatták volna, st leo.epist.80. et 92. ad rustic. C.2. de mint hogy abban az idöben közönséges dolog vala, ahivek közöt a böjtölés, az imádság, a földön valo feküvés, azért nem is visgálták, ha valaki az illyeneket követte, apenitentzia tartásnak szabot ideje, és rendi volt, a vétkeknek, nagy, vagy kitsinységekhez képest, de valamely külömböztetésel, némely anyaszent egy házaknak szokások szerént, és az idö szerént, mivel. alegg régieb szabot rendei a penitentzia tartásnak. legg keményebek, szent basilius, a lopásért, két esztendöt tészen fel, a szabad személlyek közöt valo vétekért, hét esztendöt, a káromlásért, tizen egy esztendöt, aházaság törésért, tizen ött esztendöt. agyilkoságért, husz esztendöt, ahit tagadásért, holtig valo penitentziát. epist.3.Can. ad amphiloc.C.56.58.59.61.64.73.

Azok pediglen, akiknek közönségesen valo penitentziát kelletet tartani., szakadozot ruhákban mentenek anagy böjt elsö napján. a templom ajtaja eleiben, v.hier. epitaph. fabiolae.sozom. VII. hist.C.16. lib 1. sacra.rom. eccles.n.16. mint hogy arégieknél a gyász, az illyen rongyos köntösböl állot, tertul. de paenit.C.II. de pudic.c.13. nem tsak a sidoknál, amint azt meg lehet látni az izraéliták szokásiban, hanem még agörögöknél, és a romaiaknál is, a penitentzia tartok, a templomban bé menvén, a püspök hamvat tett fejekre. és a Ciliciumal magokot bé fedezék, és a földre le borulván, ugy maradának mind addig, valamég, a püspök, az egy házaiak, és anép térden álva, az érettek valo imádságokot el nem végezték, azután apüspök szép intésekel elejekben adá, hogy egy ideig öket a templombol ki rekesztené, valamint az Isten ki küldötte ádámot vétkéért aparaditsombol., de biztatván, és vigasztalván öket, hogy munkálkodgyanak, és reméllyenek az Isten irgalmaságában., azt el végezvén, atemplombol ki küldötte öket, és azonal atemplom ajtait bé zárták utánnok, lib sacrament. ibid. apenitentzia tartok, rend szerént bé zárkozva maradnak vala házoknál, és valamely nehéz munkában foglalák magokot, ha minden nap nem is, de igen gyakorta. kenyérel, és vizel. böjtöltették öket, hoszu imádságokot mondattak vélek, térden, vagy le borulva, a földön feküttek, és alamisnát kelletet adni kinek kinek, amaga érteke szerént, apenitentzia tartásnak idejekor, nem tsak amulattságokot kerülték el, hanem még akülsö dolgokot is, és söt még ahivekel valo társalkodást is. szükség nélkül, tsak épen innep napokon mentenek ki házoktol, akor is tsak a templom ajtaja eleiben, hanem bizonyos idö mulva, atemplomban bé botsátották öket, hogy halgathassák az olvasást, és a prédikátziot, de az aldozat kezdetin, ki kelletet menniek, idövel meg engedték, hogy a hivekel könyörögjenek, de le borulva, és vegtire fent álva, valamint atöbbi, hogy pedíglen meg külömböztessék öket atöbbitöl, atemplomban. bal felöl helyheztették, tehát, negy rendben lévö penitentzia tartok valának., ugy mint a sirok, ahalgatok, ale borultak, és akik már fent álhattak, Conc.ancyr.

Példának okáért, aszán szándékal valo gyilkos, a sirok közöt negy esztendeig marada, akönyörgések alat, a templom ajtaja elöt kelletet néki maradni, még nem is a templom pitvarában, hanem kivül, akár mitsodás idöben, append. ad epist. st.greg.thaum.6.1. a Ciliciumal bé fedezvén magát, a fején hamu volt, illyen állapotban. kéri vala ahiveket kik a templomban mentenek, hogy szánnyák meg, és imádkozanak érette, a mint hogy még most is imádkozik az anyaszent egy ház nagy böjtben, az penitentzia tartokért, azután, ött esztendeig marada a halgatok közöt, atemplom pitvarában. már szabad vala menni, és onnét halgatni atanyitásokot, innét a harmadik rendben téteték, és szabad volt ahivekel imádkozni, de tsak ugyan azon ahelyen., atemplom pitvarában, és le borulva, ebben arendben hét esztendöt kelleték tölteni, az után az utolso rendben lépet, ahol négy esztendeig marada, ahivekel jelen lehetet, az imádságokon., és fent álva imádkozhatot mint atöbbi, de nem Communikálhatot, végtire, apenitentzia tartásának husz esztendeit bé töltvén, a Communioban valo részesülésre szabadságot adtak.

A házaság törésert valo tizen ött esztendöt is. illyen formában kelleték el tölteni, ugy mint, négy esztendeig, a sirok közöt, ött ig, a halgatok közöt, négy ig, a leborultak közöt, kettöig, mikor már ahivekel fent álva imádkozhatot, apenitentzia tartókot., apüspök gyakorta meg látogatta, vagy valamely papot küld vala hozájok, akik öket meg visgálták. Const apost. libr.2.61. némellyeket meg bátoritot, némelyeket. meg ijesztette. másokot meg vigasztalt. osztogatván kinek, kinek. nyavalyájához képest az orvoságokot, mivel a püspökök, ugy tekintették a penitentzia tartásnak osztogatását, valamint alelki orvoságot, st.ambr. inps.37. et 3. epist.19. azt tartották, hogy a lelki gyogyitáshoz annyi tudomány, gondviselés, békeség türés, és figyelmetesség kivántatik, valamint atesti gyogyitáshoz, st.greg. naz.or.l. és hogy a vetkes szokások. el rontásokra, sok idö kivántatik, arra igen vigyáztanak, hogy a keménységel. kéttségben ne ejttsék abünösököt, ne hogy viszá térjenek a pogány élettre, de másként meg fedették türhetetlenségeket, tudván azt, hogy mitsoda. ártalmas légyen, ahirtelen valo fel óldozás, Cler.rom. ep.l. azért tsak azokot oldozták fel tellyeségel, a kik azt köny hullatásal kérték, és akik szokásokot meg változtatták, az alkalmatlanok semit nem nyertek, a fenyegetödzök, meg annál kevesebbet, nem könnyü dolog volt. az ollyan püspökököt meg ijeszteni, akik meg szokták volt. apogányok üldözéseket. st.Cypr. ep ad Corn. ökk azt tartották, hogy igen kell munkálodni. a mások üdveségin. magát pedig el nem kell veszteni azokal. kik meg nem jóbbittyák magokot, st.ambr II. penit.ep.9. apüspök engedelméböl ment tehát a penitentzia tartó egyik rendböl a másikában, és mindenkor nem vigyáztak az idöre. de azt meg röviditették ha helyes ók kivánta, ugy mint, ha buzgo volt a penitentzia tartó, ha halálos betegségben, vagy üldöztetésben eset, mert az illyen állapotokban, igen vigyáztanak arra, hogy szenttség nélkül meg ne hallyon a penitentzia tartó. v. st Cypr.ep.51 az illyen engedelmet., mely a penitentzia tartásnak ideit meg röviditette, indulgentiának nevezték, ha apenitentzia tartó meg holt. minek elötte ideit ki tölthette, és magát fel óldoztathatta volna, az ö üdvesége felöl jó itélettel voltanak, ö érette imádkoztanak, és a szent áldozatot ajánlották, Conc. arel.2. C.23. Conc.Cartha.4. C.59.

Midön apüspök, helyesnek itélte, hogy a penitentzia tartásnak vége legyen, rend szerént a nagy böjt végin hagyatta el, azért hogy a penitentzia tarto, részesülhessen. a szenttségekben., ahusvéti napokon. a penitentzia tartok, nagy tsötörtökön, a templom ajtaja. eleiben gyülvén, apüspök minek utánna, sok imádságokot mondott volna reájok, az archidiaconus kerésére a templomba bé botsátotta öket, ordo rom. n.l. libr 1. sacram.rom.eccl n.38. mondván apüspöknek, hogy a volna a kegyelmeségnek ideje, és hogy az igazságos dolog. az el tevelyedet juhokot bé venni, mivel az anyaszent egy ház, a juhait szaporittya. az ujjonnan valo meg kereszteltekel, azután. apüspök,. az Isten irgalmaságárol, és az élettyek meg jobbitásárol valo intéseket ada nékik, végtire, az anyaszent egy ház, kérésére. meg kegyelmezvén., és el hitetvén magával. meg téréseket, fel oldozá öket, nagy Ceremoniával, azután, meg borotválkozván, arongyos köntösököt le veték, és ugy kezdének élni, valamint a töb hivek, kéttség nélkül, valának valamely külömbségek ezekben a külsö Cérémoniákban, az idöhöz, és a helyhez képest, noha mind azok tsak egy végre voltanak, és igen használtanak, avétek iszonyuságának meg üsmérésére, és hogy mitsoda nehéz dolog légyen, abbol ki kelni, a jó életüeknek is használtanak, mert annál inkáb követték hivatallyokot, ha az ember. mondgya szent ágoston: egy szers mind viszá térne az elöbbeni boldog állapottyára, tsak játéknak tartaná, a halálos vétekben valo esetét. serm.34. de divers.

Hogy ha a penitentzia tartó. apenitentzia tartásának ideje alat, valamely ujjab vétekben eset, ismét ujjontában kelleték el kezdeni apenitentzia tartást, ha láták hogy magát meg nem jobbittya, se életét meg nem változtattya, tsak abban az állapottyában hagyák, és a szenttségekhez nem járulhata, hogy ha pediglen, a fel oldoztatása után, valamely nagy vétekben esék. azután nem lehete része a szenttségekben, mivel tsak egy szer lehetet közönségesen valo penitentziát tartani. egyebet már nem tselekedhetvén, imádkoztanak érette, mind a meg térésre intették, és mind arra, hogy reméllyen, az Istennek véghetetlen valo irgalmaságában, st.aug.ep.54. ad maced. C.7. közönségesen sokat nem tartottak az ollyan penitentzia tartás felöl, ha gyakorta volt, avétekben valo esés, valának olyan vétkek, a melyekért holtig kelletet penitentziát tartani, és tsak az utolso orán, adták fel a Communiot. apenitentzia tartásra, az ollyan hitt tagadokot bénem vették, akik azt halálos betegségekre halogatták. és noha arra bé vették a más féle bünösököt, mind azáltal, nem igen tartották hasznosnak az, illyen penitentzia tartást, amelyet tsak az örökké valo kinnak félelméböl tselekedték. st.Cypr.ep.53. ad anton. Conc.arel.1. Can.22. az ollyanokot. kik egy szer közönségesen valo penitentziát tartottak, semmi féle egy házi rendben bé nem vették, Conc.nic.Can. 9.10. Conc.carthag. IV.C.68. hogy ha pediglen egy pap, vagy egy más Clericus, ollyan vétekben eset, a melyért. közönségesen. valo penitentziát kelletet volna tartani, tsak a maga rendét vesztette el, az az, hogy az papságbol le tették, és semmi egyházi hivatalt nem gyakorolhatot, és a világiak közé számlálták, más penitentziát nem adtanak az ollyanoknak, azért hogy kétt szer meg ne büntetödgyék, és hogy meg tartassék, a tisztelet az egy házi rend szenttségéhez. Can.apost. XXIV.

Ha valaki tsudálkozik, az illyen régi rend tartáson. tsak azt gondolya meg, hogy akoron, az illyen penitentzia tartásra méltó vétkek, ritkák valának a keresztények közöt, valamint hogy, ajól neveltettek, és a betsület szeretök, nem igen esnek ollyan vétkekben, amellyeket meg szokot büntetni a törvény gyalázatos halálal, az is ritkán történik vala, hogy olyan keresztények, akiket ugy meg válogatták és oktatták, házaság törésben, gyilkoságban, vagy más halálos vétekben essenek, magok apogányok azt meg vallották, hogy a keresztények tények, tellyeségel ellene mondotanak arosz kivánságoknak, origenes azt mondgya. hogy az ilyen vétkek, fel nem találtatnak, a valoságos keresztényekben. orig. in Cels. tertulliánus irja, hogy a Catholicusokot, könnyü meg üsmérni az eretnekektöl. az ö külömbözö szokásokbol, és azt szemekre hányá, a pogányoknak, hogy a tömlötzek, tsak pogányokal voltanak tele, vagy keresztényekel, akiket tsak a kereszténységel vadolták, mivel ha másal vádolták volna, keresztények nem lettek volna, az artatlanság mi nékünk igen szükséges, mi azt jól üsmérjük, azt az Istentöl tanultuk, a ki tekélletes mester, és azt meg is tarttyuk hüségesen, mivel olyan birotol vettük, akit nem lehet meg vetni. apolog. C.4.5.


26 Beszélgetés. 
Ascetae, a barátokrol. és a szüzekröl.

Valának olyan keresztények, akik köteleség nélkül, szabad akarattyokbol. a penitentzia tartást követik vala, követvén a profétákot, és keresztelö szent jánost, és hogy szent pál szerént, a szolgálat alá vessék testeket. 1 cor.9.26. ezeket nevezik vala ascaetaknak, az illyenek rend szerént el zárták magokot, és igen különösön éltenek, magokot mindentöl meg tartoztatták, és akeresztényi mértekletességhez, rend kivül valo böjtököt adtanak, ezek száraz eledelel élvén, kétt, vagy három napig sem ettenek. mezitláb jártanak, a földön fekütenek, éttzaka gyakorta fel költenek., a szent irást. szorgalmatoságal olvasták. és tsak nem szüntelen imádkoztanak., az illyenek közül, sokan, nagy püspökök lettenek. origénes illyen életet éle. in numer.hom.25.

Sokan valának aleányok közül is, kik Istennek szentelék szüzeségeket, magok szabad akarattyokbol, ezek is hasonlo sanyaruságal valo életet éltenek,

Nem tartották valoságos szüzeknek az ollyanokot, kik a mulattságokot, és a hoszu trécseléseket keresék, kik aszépen valo szóllást szerették, de még annál inkáb nem tartották az olyanokot, akik a magok szépségeket, a tzifraságokot szerették, és akik kényesen jártanak, szent Cypriánus azt jovallya, aszüzeknek, hogy ellene mondgyanak atzifrálkodásoknak, és annak, ami aszépséghez tartozik, jol tudván azt, hogy miképpen ragaszkodnak a leányok. az ollyan hejában valoságokhoz, és hogy azok. mitsoda roszra fordulhatnak, Cypr. de hab.virg. az elsö idökben. az Istennek szenteltetett szüzek, leg többire az attyok házánál maradtanak. vagy is hárman, négyen, különösön laktanak, mas huva nem jártak, tsak a templomban. ót is különös helyek volt, atöb aszonyoktol. ha valamelyik meg szegte fel tett szándekát, és ferjhez ment, annak penitentziát kelletet tartani.


27 Beszélgetés 
Az özvegyekröl, diáconisákrol.

A mely özvegyek le mondának a másodszori házaságrol, azok, tsak nem olyan életet éltenek. mint a szüzek, noha anyira el nem zárták magokot, mert a külsö jo tselekedetekben foglallyák vala magokot, ugy mint, a betegeket látogatták, arabokot, fö képpen. a martyrokot, Confesorokot. a szegényeket táplálták, és a halotakot el temették, de az illyen jó tselekedetekben, atöbb keresztény aszonyok is szorgalmatoskodtanak., de az özvegyek mint szabadabbak. ezeket inkáb gyakorolhatták, aleg öregeb özvegy aszonyok közül választtyák vala a diaconisákot. ugy mint a hatvan esztendösököt, de azután negyvenre rendelék, v. Const apost. lib 3. némelykor a szüzeket is bé vették erre a hivatalra, amidön a diaconisaságra bé vétettek. a püspök reájok tette kezeit, és az egy házi rendben számlaltattanak. mivel ök, az aszszonyok közöt, a diaconusi hivatalt vitték végben, Conc.nicae.C.17. Conc.Calched.C.15. epiphan. haer.79. n.3.

Az ö hivatallyok volt, hogy gondgyok legyen az olyan aszonyokra, akiket abetegség, szegénység, vagy más nyomoruság miat, tartani kelleték az anyaszent egyháznak, Const apost. ök tanyitották az olyan aszszonyokot. akiket ahitre kelletet tanyitani, ök vitték akeresztelésre, az aszszonyokot, és a leányokot, ök vetkeztették, és öltöztették fel, a keresztelés után, ök örzötték, az aszszonyok felöl a templom ajtaját, arra is vigyáztanak, hogy ki ki amaga rende szerént üllyön, tsendesen, és tiszteségesen visellye magát, a diaconissák, számot adtanak amagok hivatalyokrol a püspöknek, a papoknak, vagy a diaconusoknak, ezekre valának bizva mind azok a dolgok, amelyek az aszszonyokot illették.

A püspököknek, nagy békeséges türésel, és vigyázásal kelleték igazgatni mind ezeket az aszszonyokot, hogy a diaconisákot, amértékleteségben, és hivatallyokhoz illendö szorgalmatosságban tarthassák, mert igen nehéz dolog vala azt meg gátolni, hogy az illyen öreg aszszonyok, könnyen hitelt ne adgyanak, vagy nyughatatlanok ne legyenek, vagy ollyanok, akik mindent akarnak látni, s’ hallani, hamisak, haragosok, vagy mód nélkül valo kemények ne legyenek, arra igen kelletet vigyázni, hogy a tanyitásnak szine alat, magokot igen tudosoknak ne tarttsák, hogy a szent titkokrol, helytelenül ne beszélyenek, és hogy valamely meséket, haszontalanságokot ne tanittsanak.


28. Beszelgetés 
A szegényekre valo gondviselésröl.

Az anyaszent egy háznak vala gondgya, minden féle szegényekre, akik pedig dolgozhattanak., azokot nem számlállyák vala a szegények közi, mivel olyan állapotban valának., hogy nem kelleték terhire lenni masoknak, söt még segitthették, a több szegényeket is, mivel azt tartották, hogy egy jó kereszténynek, nem tsak maga táplálására kel dolgozni, hanem még azokéra is, akik nem dolgozhatnak. orig. in matth. tract 31. v.st basil.reg.sus.42. de másként is, az ország törvénye, azt meg nem engedte, hogy dolog tehetö koldusok legyenek. 1.7. Cod. de mend valid. lib 11. mert mint hogy akoron szokásban vala arab tartás, ha az ollyan dolog tehetö koldusok szabadok valának. azokot valamely földön le telepitették, hogy azt mivellyék, Colonatu perpetuo fulciatur. ha pediglen rabok valának, nem bánták, akár ki fel foghatta öket, hasonlo képen. ha valaki valamely el vettetet gyermekeket tanált, azé voltak, aki azokot fel nevelte. argum. 1.3. Cod. de ins expos. ez igy lévén, épen nem valának más féle kóldusok. hanem valamely meg öregedet rabok, kik vakok. tsonkák bénnák voltak, és akiknek olyan kegyetlen urok, volt. hogy nem akarta öket táplálni.

A keresztények., az illyenekre viselnek vala tehát gondot, és az illyenekröl, mongya prudencius, hogy szent lörintz meg mutatá öket, aromai praefectusnak, a templom kintse gyanánt, a gyermekekre nagy gond volt, fö képen a martyrok árváira, azután, az ollyanokra, a kiket az uttzára ki tették, és mind az ollyanokra, akiket tanáltak, és öket, akeresztényi vallasban nevelték, act. s.s.perpe. et felic. a szegényekre valo gondviselésben, arra vigyáztanak. hogy a testi jokal. lelki jókót is szerezenek nékik, ezért is. leg elöbször. a keresztény koldusokal tettenek jól., akeresztények közül is, aleg jób erkolcsüekel, és el hagyták azokot, kik magokot meg nem jobitották, minden féle embertöl el nem veszik vala az alamisnát, azoktol. akik a gyülekezetböl ki rekesztettek volt, az usorásoknak, házaság töröknek, a rosz életül aszszonyoknak. alamisnájokot bé nem veszik vala, Const apost.IV. Cap.5.6.7.9. jobban szerették inkáb nem adni aszegényeknek. mint sem ezektöl valamit el vegyenek. azon kivül is biztanak az Isten rendelésében, aki rendelhetet nékik. másunan is. act.st afrae.

Mindenik anyaszent egy háznak. vala elegendö fundusa, a szegények. és a jövevények táplálásokra, a temetésekre. és más közönségesen valo költtségekre, ugy mint az egy házi szolgák tartásokra, a gyertyákra, az oltári eszközökre, st.just. 1 apol. tertull.apol.C.39 aromai anyaszent egy ház, szent Cornélius pápa idejében, 250 esztendö tályban, száz ötven négy egy házi szolgákot tartot, és többet, tizen ött száz szegénynél, euseb.lib VI.hist.C.43. de sött még ezen idö elött is, az üldöztetésekben, a szegény anyaszent egy házaknak. segittséget küld vala, ugy hasonlo képen, a bányákban lévö Confesoroknak, euseb.IV.hist.C.23. az elsö három saeculumokban. az illyen közönségesen valo joszága az anyaszent egy háznak, mind inkáb ingo bingo jovakbol állot, eledel némüböl, köntösökböl, és kész pénzböl, mind ezeket a hivek magok akarattyokbol adgyák vala, minden héten, vagy minden holnapban, vagy a mikor akarták, mivel arra nem volt szabot rend, de senkit nem eröltettek. az illyen ajándékokra. tertull.apol. C.39.

Arra mind azáltal intik vala ahiveket, mint vallásbéli köteleségre, hogy az anyaszent egy háznak meg adgyák, a földi gyümölcsnek sengéjét, és tizedgyét, ugy hasonlo képen amarhájokbol is, az egy házi szolgáknak, és a szegényeknek táplálásokra, origénes azt tarttya, hogy az ó törvény, erre mostanában is kötelez, és hogy az évangyélium nem hogy ezt el törölte volna, de sött inkáb hadgya, hom II. in num. V.17. in jos. de azt nem láttyuk hogy kénszeritették volna azokot erre, kik ezt el mulatták, az illyen ajándékot, vagy a püspök, vagy a diaconusok kezében adták. és nem volt szabad más féle ajándékot tenni az oltára, akenyéren, és a boron kivül, az anya szent egy háznak, vala földi joszága. még az üldözéseknek idejében is, mivel. hogy azoknak vége lett, parantsolat adatot ki. hogy viszá adassék, ezt láttyuk Constantinus, és licinius parantsolattyibol. 313 esztendöben, ap.lact de mort.persec.45. euseb. X.hist.C.5.

Ezek tehát az anyaszent egy ház kintsei, a melyeken oly igen kaptanak apogányok, és a melyek, az üldözéseknek. egyik okai valának, amint ezt láttyuk a szent lörintz példájábol, a diaconusok hivatallya vala, hogy kezekhez vegyék mindazt, valamit adtanak az egy házi közönségesen valo szükségre, azokra ök vigyáztanak, és ök is osztogatták el apüspök parantsolattya szerént, a kinek is ök adták tudtára. kinek, kinek szükségit, az ö hivatallyokban állot, hogy. végire mennyenek. kinek mire vagyon szüksége, irásban kelletet nékik tartani, az egy házi szolgáknak, a szüzeknek, özvegyeknek, és más egyéb szegényeknek számokot. akiket kelletet táplálni az anyaszent egy háznak. ök visgálták meg az ujjakot, kik bé akarták magokot iratni, önekik vala gondgyok hogy a jövevényeknek szálások, és eledelek legyen, a világiak minden dologért öhozájok mentenek, ök is jelentették bé dolgokot a püspöknek, akihez nem mentenek szabadosan tiszteletnek ókáért, ez igy lévén, a diaconusok élettye, munkás élet vala, gyakorta is kelletet ki menni nékik, ide s’ tová a városra, és némelykor hoszu utra is menni, ebböl az okbol nem viseltenek hoszu palástot, se oly böv köntösököt mint apapok, hanem szük köntöst, vagy dalmaticát, hogy könyebben járhassanak, és munkálodhassanak. Const. apost II. C.51.


29 Beszélgetés 
A szállás adásrol.

A szállás adás, rend szerént valo szokás volt. még a pogányok közöt is. a görögöknél, és a romaiaknál, az emberséges emberek, nem igen gyakorolták avendég fogadokot, akiknek valami dolgok volt valamely városban, ót nékik üsmeröjök volt. vagy jó akarojok, akikhez szálottanak, viszontag a mikor kivántatot., azok is ezekhez szállottanak, az illyen üsmerettség, és szállás adás, fiurol, fiura maradot, és ez igen segitette avárosok közöt valo baráttságnak meg tartását, azt tartották, hogy a szállás adás kor, jupiter jelen vagyon. az uton járot, és az asztalt, a melyen véle ettenek, szentnek tartották, a sidok ezt a szokást, mindenkor meg tartották, most is meg tarttyák magok közöt.

Nem kell tehát azt tsudálni. ha a keresztényeknél szokás volt a szállás adás, mivel ök egymást, atyafiaknak, és jó akaroknak tartották, tudván azt is, hogy a kristus, azt ugy hadgya, mint érdemes jó tselekedetet. matth. 25.34. mihent valamely uton járo jelit adta hogy keresztény, és az anyaszent egy házbol valo, azonnal örömest bé fogadták, azt tartván, hogy magát akristust nem fogadgyák bé, ha az ollyat bé nem fogadgyák, de szükséges volt hogy magát meg üsmértesse, erre valo nézve, akeresztények, akiknek hoszu utra kelletett menni, a püspöktöl levelet vettek, a mely levelben bizonyos jel volt, és a melyet tsak a keresztények tudták, v.prior.de litt Canon. a jelböl meg lehetet üsmérni, hogy mitsoda féle renden volt az utozó, ha Catholicus volté, vagy eretnek, ha cathecumenusé, vagy penitentzia tarto, ha egy hazi szolgaé, és mitsoda rendben, mivel az egy házi szolgák nem utoztanak. a püspök szabad levele nélkül.

Leg elsöben is a gazda meg mosta, avendéginek lábokot, ezt a szokást sok helyt láttyuk a szent irásban, eszükséges is volt, mivel a régiek, mind inkáb mezit láb jártanak. ettöl vagyon, hogy szent pálnál, a láb mosás, a szállás adásal együt jár, 1 tim. 5.10. hogy ha avendég az anyaszent egy háznak egyeségében volt, együt imádkoztanak véle, minden tiszteletet meg adtak néki, ö tett könyörgést az asztalnál, az elsö helyen ült, aháznál lévö tselédeket oktatta, agazda szerentsésnek tartotta magát, és az utózoval valo ételt, szentebnek tartották, az egy házi szolgáknak pedig, amagok rendíhez valo tiszteletet meg adták, hogy ha pedig valamely püspök utozot, mindenüt. arra kérték, hogy Isteni szolgálatot tegyen, és predikályon, meg akarván ez által mutatni, apapi hivatalnak, és az anyaszent egy háznak egyeségét, e szerent is bánék szent anicetus pápa, szent polycarpusal, const apost.2. Cap 58. euseb.IV.hist. C.14. valának olyan szentek, a kik az egy házi szolgaknak, vagy másoknak valo szállás adásért martyrságot szenvedtenek, valamint ángliában, ahires szent álbánus. a keresztények szállást adtanak még a pogányoknak is, a fejdelmek parantsolatit. nagy engedelmeségel viszik vala végben, a midön azt parantsolták nékik, hogy szállást adgyanak ahadi embereknek, vagy másoknak. kik az ország szolgálattyában jártanak. szent pacomus, ahadakban lévén, még igen iffiu korában, a mely seregben volt, azt ollyan városban küldötték. ahol tsudálkozásal látta, hogy a lakosok igen jó szivel fogadták öket, mint ha leg régieb jo akarajok lettenek volna nékiek, erre valo nézve, tudakozodni kezdék alakosok felöl, és azt mondák néki, hogy azt a várost, ollyan különös vallásu nép lakja, a kiket keresztényeknek neveznek, azonnal kérdezkedni kezdék töllök vallásokrol, és ugyan ót is kezde gondolkodni meg téréseröl.


30 Beszélgetés 
A Betegekröl.

A keresztényeknek. nagy gondgyok vala abetegekre, amint is ezt az Évangyélium igen hadgya, válériánus Császár idejében, nagy pestis léven alexándriában., akeresztények meg akarván mutatni felebaráti szereteteket üldözöjökhöz, oly nagy szorgalmatoságal viseltek gondot a betegekre. hogy sokan közüllök pestisben meg holtanak, és az illyeneket, ugy tisztelék, mint martyrokot. Euseb.VII.hist.C.22. apapok gyakran látogatták abetegeket, öket vigasztalták. érettek imádkoztanak. a szenttségeket nékik fel adták, aviáticumot tsak a kenyérnek szine alat adták fell, és azt szükségben, egy világi is elvihette abetegnek, amint eki tettzik az öreg serápius historiájábol, euseb.VI.hist.44. nem tsak aszentelt olajókal gyogyittyák vala abetegeket, de hamás féle szentelt olaj nem volt. tsak azal az olajal is sokakot meg gyogyitottanak., a mely, a martyrok koporsojok elött éget a lámpásokban.

A pogányoknak, semmi reménségek nem lévén halálok után, abetegséget ollyan rosznak tartották, amely meg fosztotta öket ez élet javaítol. vagy ollyannak, mint amely semmivé valo lételek után, meg menti öket anyomorusagoktol, igen kevesen valának ollyanok, kik hitelt adtanak volna annak, amit apoéták mondottak, amás világon lévö kinokrol, vagy jutalmakrol, adeo ne me delirare censes. ut ista Credam. Cic.tusc.quaest.lib.I.n.6. nec pueri Credunt. juven. ez igy lévén. nem intették, hanem inkáb mulatatták ahaldoklokot, és az egésségesek, azon igyekeztek. hogy mentöl továb tarthasson. az életnek gyönyörüsége, közönségesen azt tartották a mit szent pál mond felölök isaiás után, tsak együnk, igyunk, holnap ugy is meg halunk. 1 cor. 15.32. horaciusnak, minden lelki tudománya ezen végezödik el, nagyob példát erröl nem tudok, mint a petronius halála néró idejében, tacit.annal.16. valának olyanok, kik a filosophiával vigasztalák magokot, és a tsendesen valo halált keresék.

A keresztényeknek, más féle tudományok léven. ahalált ugy tekintették, mint az örökké valoságnak kapuját, azért tsak. nem mind jó életet élvén, ahalált inkáb ohajtották, mint sem féltenek tölle, és nem szomorkodtanak anyit, az attyok, vagy attyok fia halálán, mint a menyit örültenek boldogságokon, és azon, hogy remélették öket meg látni amenyekben. Cypr. de mortal. et in demetr. ök a halált ugy tekintették, mint az álmót, valamint az irás mondgya, dormivit Cum patribus suis. erröl is nevezték atemetö helyet, tzinteremnek,. Coemeterium, az az görögül. aluvo hely.


31 Beszélgetés 
A temetésröl.

Hogy a fel támadásrol valo hitet jobban meg mutathassák. atemetésekre nagy gondgyok vala, és azokra sokat költöttek, azö élettyeknek modgyához képest, aholt testeket meg nem égették mint agörögök, és a romaiak, se az égyiptum béli babonaságokot nem követék, kik drága kenetekel, és füszerszámokal kenték meg, aholt testeket, és azokot aházaknál tartván, az ágyra ki nyujtoztatták. szent antal eleget beszélle az illyen szokás ellen. a melyet még tartanak vala az ö idejében, vie.st.ant C.31.

A keresztények ugy temetik vala el. aholt testeket, valamint a sidók, v.baron.an.34. n.310. minek utánna meg mosták. kenetekel meg kenték, és apogányok nem költöttek annyi fü szerszámot az áldozatokra, mint ök aholt testekre. mondgya tertulliánus. apol. C.42. vékóny ruhákban, vagy selyem matériákban takarták, némelykor drága köntösökben öltöztették fel, harmad napig ki nyujtoztatva hagyták, és azon idö alat igen vigyáztanak reájok. és imádkoztanak mellettek, azután temetni vitték, és sokan kisérték gyerttyákal, énekelvén soltárokot., és hymnusokot, az Isten ditséretire, és a fel támadásrol valo reménségnek meg mutatására. Const.ap.6.C.ult VII.C.41.42. prud.hymn. in exeq. imádságokot mondottak érettek, a szent áldozatokot ajánlották. és a szegényeket meg vendéglették, amely vendégelést. nevezék agapesnek, ezt nevezik a mi nyelvünkön tornak. esztendö mulva. ujontában emlékezetet tettek felöllök. és azt gyakorolták. esztendöröl, esztendöre, noha a szent áldozatban, minden nap volt emlékezet felöllök. tertull. de Coro.milit. C.3. orig.in job.hom3. Cypr.ep.66.

Az anyaszent egy háznak valának atemetésre rendeltetet emberei, akiket sir ásoknak nevezték. fossores, laborantes. akiket némelykor az egy házi szolgák közi számlálák, aholt testekel gyakorta, sok féle eszközököt temetnek vala el, ahalot tiszteségére, vagy azért, hogy emékezete. fent maradgyon., ugy mint, valamely jelit, tiszttségének, vagy valamely ezköszt, amelyel kinozták, vagy valamely edényt, tele vérekel, a martyrságoknak actáit. az épitáphiumot., vagy numismákot, vagy laurus ágat, keresztet. vagy az Évangyéliumot., v.baron an.14. n.288. apogányok drága temetökben tartották aholt testek hamvát, a melyeket mind inkáb az ut szélyire épitették, a keresztények ellenben, el rejtik vala a holt testeket. kö pintzékben teszik vala, valamint roma mellet valának a Catacombesek, longae fornices, subterranea ad tertium lapidem, ab urbe roma, quae martyrum sepulcra putantur.

Ezek a föld alat valo helyek, igen morsálodo, és fövenyes köböl valának ki faragva, akeresztények ezeket tzin teremnek tsinálák, ezekben apintzékben, grádicsokon mennek alá, és ót hoszu uttzákra találnak., az uttzák széllyin kétt felöl, két vagy három sorjával, egy más felet, vak ablakok, vagy is almáriumok vannak mélyen ki vagva, ahová tették aholt testeket, helyel, helyel. bólt hajtásos tágas házakot találnak, és körös körül, hasonlo vak ablakok vannak., valamint az uttzákon, leg többire, ezek a házak, az ó, és az uj testámentumbéli dolgokal vannak bé irva, valamint a szent egy házak valának, ugyan ót a föld alat, templomokot is találnak, mindenike ezeknek a föld alat lévö tzintermeknek. vagyon olyan nagy mint egy hostát, és némelyike közüllök, kétt vagy három sorjában vannak le ásva, a földbe, avalo hogy bátorságosan el rejthették oda magokat a keresztények, az üldöztetésekkor, a martyrok reliquiait ót el tarthatták, és oda gyulekezhettek az Isteni szolgálatra, ezekröl a nevezetes. és tsudálatos tzin termekröl, sok idökig semit nem tudtanak, mivel a föld le omolván, az ajtait egészen el lepte volt. hanem, az elmult saeculumnak a vége felé akadtanak reájok, ezek a helyek, a martyrok Conciliuminak is neveztetnek, mert oda gyüjtötték az ö testeket., vagy fövenynek, a fövenyes földért, arénaira afrikában, atzintermeket szérüknek is nevezték, areae. baron. ad martyr. 3 janu. 23 jun. Et 3 sept

Mindenkor meg volt az a nagy áitatoság, hogy a martyrok mellé kivánta ki ki magát temetetni, ezért lett idövel anyi temetés atemplomokban., noha sokáig meg tarták azt a szokást, hogy tsak a városokon kivül temessenek. thomass.disc.p.1.libr.1.c.55.n.11. a reliquiákhoz valo tisztelet, és a feltámadásrol valo hitt, el törlék a keresztények elméjekböl, azt az irtozást, amelyel valának a régiek, még az izraéliták is a holt testekhez, és atemetö helyekhez.


32 Beszélgetés 
A püspökökröl. és más egy háziakrol

Hogy egészen el végezem az elsö idökröl valo beszédemet, szükséges még egy nehány szót mondani apüspokökröl, és atöb egyháziakrol is, origénes, avárosiak gyülekezeteket, akeresztény anyaszent egy ház béli gyülekezethez hasonlitván, mondgya. mint nyilvánságos dolgot, hogy azok. kik az anyaszent egy házakot igazgattyák, valoságosan jó erkölcsüek, és érdemesek. és a városi magistratusok. tsak nével azok, Contr.Cels.3. eztet Celsus ellen valo munkájában mondgya, vetekedvén apogányokal, akik elött tsuf lett volna, hogy ha tsak ez az igazság nyilván valo nem let volna, az elsö három saeculumokban, mint hogy sok számu püspökököt látunk romában, és jérusálemben. abbol el itélhettyük, hogy annak leg nagyob része, martyrságot szenvedet, és az elsö nyolcz, vagy kilentz száz esztendök alat, talám többet nem találunk három, vagy négy pápánál, a kiket szenteknek, nem tartották volna, az elsö saeculumokban lévö püspökök, a kikröl emlékezik ahistoria, nevezetesek valának, jo erkölcsökért, és érdemes voltokért, azért is alexander severus Császár, hogy rneg mutassa. mitsoda szorgalmatoságal kellene választani, és meg visgálni aközönséges tiszt viselöket., akeresztényeket adgya vala például, lamprid. in alex. azokot választák tehát ahivek közül, a kiknek szent élettyek. és jó erköltsök leg inkáb tündöklöt, és leg nagyob probában voltak. tertul.apol.C.39.v.orig.Contr.Cels.lib 8.in fin.

A püspökséget rend szerént jutalomul adták az ollyan Confessoroknak, kik akinokban leg nagyob álhatatoságat mutattak, illyenek valának aurélius, és Celerinus, akiket szent Cyprianus olvasoknak tett, Cypr.ep.33.34.35. az utolson egy nehány sebek valának. azon kivül egy nehány attyafiai martyrságot szenvedtenek, illyen vala a numidius. pap. aki minek utánna sokakot bátoritot volna a martyrságra. és atöbbi közöt a maga feleségit, ötet magát is ugy hagyák mint holtat.

A püspök gyakorta anép kérésére választtya vala az egy házi renden valokot, de mindenkor atöb egy házi renden valok tanátsábol. v.Cypr.ep.33. és minek utánna meg visgálta volna valamely tudos papokal. hogy ha alkalmatosé. ha alkalmatos volt. az ö akarattyára nem vigyáztanak, nem hogy azt várták volna hogy maga kérje, de söt még gyakorta akarattya ellen is fel szentelték; ugy anyira hogy valának olyanok, kik arra soha nem veheték magokot, hogy hivatalok köteleségit kövessék. Cypr.ep.29 ad cler. apüspököt, akörül lévö püspökök választották, az egész nép elött, leg aláb kettönek, vagy haromnak oda kelletet gyülni, Cypr.ep.68. Can apost. VIII.C.4. mivel azokban az idökben igen nehéz dolog vala nagy gyülekezeteket tartani, hanem midön az üldöztetések meg szüntenek., és gyakorta a püspökségek, püspökök nélkül valának sok idökig. orig.in.levit.hom.6. Can.nicae: anép jelen valo létit szükségesnek itélik vala azért, hogy a választotnak mindenik meg látván érdemes voltát, örömestebb engedelmeskedgyenek nékie, gregor.tur. X.hist. C.3. mivel rend szerent tsak ollyanokot választottak., akik ugyan azon anyaszent egy házban kereszteltettek volt meg, és akik egy nehány esztendökig viselték az egy házi hivatalokot: minek elötte a püspököt fel szentelték, böjtöltenek, és imádkoztanak, rend szerént. avasárnapra virado éttzakát imádságban. töltötték, azután aszenteléshez kezdettenek, amely szentelésnek, aleg föveb Ceremoniája abbol áll, hogy ajelen levö püspökök, reája tették kezeket, ameg lévén, aszent áldozatot ajánlották.

A püspök, se papokot, se diaconusokot, se egyéb egy házi szolgákot, többet nem rendelt, tsak amenyi kivántatot az anyaszent egy házához, ugy mint a püspökségihez. sok pedig nem kivántaték, mivel szent Cornélius pápa. idejében, 250 dikben., a romai anyaszent egy háznak. tsak negyven hat papja vala, és mindenestöl fogvást. száz ötven négy egy házi szolgai, noha anépnek száma igen sok vala, euseb.VI.hist. C.43. apüspököknek számok ahoz képest, sokal több vala, mivel mindenik városban. ahol felesen valának akeresztények, püspökököt tettenek. meg vala tiltva, hogy az ollyanokot valamely tartományban, az egy házi rendben netegyék. akik más tartományban kereszteltettek vala meg. mert az életeket nem üsmerhették., akereszttség elött valo idöt pedig nem számlálták, az egy házi szolgakot, arendelések után, az egy helyben., holtig valo maradásra kénszeritették, hogy ha tsak apüspök, másnak nem engedte öket, mivel tellyeségel. apüspöktöl függöttek, mint tanitványok, és mint ollyanok, akiket ö oktatta, és emelte fel eléb valo hivatalra, hogy azután. öket, más egyéb hivatalokban helyheztethesse, tálentumok szerént, azok az iffiu martyromok, kik szent babilásal, és szent balásal szenvedének, hihetö hogy azok közül valának, akiket ökk nevelnek vala fel az egy házi szolgálatra, martyr. 24 jan, 3 febr. 30 apr. de st laur. 21 maj de st valent. az egy házi renden valok, nem hagyhatták el a püspökököt, hogy más alá mennyenek szolgálni, engedelme nélkül, és az ollyat aki bé fogadta volna engedelem nélkül, meg feddették volna, mint valamely lopásrol. Can.apost 14. Can.nic.

A püspököknek, az illyen hatalmit, az egy házi renden valokon, éppen nem tarthatni uralkodásnak., mivel a, felebaráti szeretettel valo igazgatás vala, 1 petr. 5.3. az egy házi renden lévöknek is, részek valá apüspök hatalmában, mivel semmi ollyast nem tselekedék tanáttsok nélkül, orig. in matth. 20.25. föképpen apapoktol kért tanátsot, ezek voltak az egy házi tanátsok. ollyan tiszteletesek is valának, és apüspökök ollyan alázatosak, hogy külsö képen. kevés külömbség vala közöttök, az egy házi renden lévöknek még a püspökökön is mint egy hatalmok vala, Const apost II.Cap.28. mivel ök vigyáztanak szüntelen tanitására, és szokásira, ök segitették minden külsö hivatalyiban. valamint atanitványok, kik mestereket kisérik, amint hogy, ugy is valának hozája kaptsolva, valamint az apostolok akristushoz, Const apost VIII. C.12. hogy ha tehát apüspök. ollyat tanyitot, vagy tselekedet volna, mely ellenkezet az apostoli hagyásokal. az régieb. papok, és diaconusok, el nem szenvedték volna, elsöben felebaráti szeretettel eleiben adták volna a fogyatkozást. ha azal nem gondolt volna valamely más püspöknek panaszt tettek volna, és végtire, valamely Conciliumban bé vádolták volna,

Leg nagyob része az egy házi renden lévök közül, ugy éltenek mint abarátok. tsak kerti veteményel táplálták magokot. vagy száraztot husal, gyakran böjtöltenek és más egyéb sanyaruságokot is követtek. amidön meg engedte nékik hivatalyoknak nagy munkája. mindenek felet atisztaság meg volt hagyva mind a püspököknek, papoknak, és diáconusoknak., valo hogy gyakorta házas embereket emeltek fel ezekre arendekre. de ugyan is hogy találhattak volna. a sidok, és apogányok közöt kik a hitre meg tértenek, olyan embereket, kik a tisztaságot meg tartották volna, meg ért, idös korokig? de söt még nehéz volt tsak ollyanokot is találni, akiknek tsak egy feleségek lett volna, 1 tim.3.1. mivel szabadok valának, mind asidok, mind apogányok egy nehányat tartani, és az elválás, szokásban lévén, alkalmatoságot adot agyakorta valo változtatásra, és amidön ollyat választottak. püspöknek, a ki feleséges volt, az ollyan ugy kezdet véle élni, mint hugával, Conc.elib.Can.33 és a deák anyaszent egy ház, mindenkor ugyan azon rendet tartatta meg apapokal, és adiaconusokal, mind azon által, ameg volt nékik hagyva, hogy feleségekre gondgyok legyen. Can.apost.6. és az ollyanokot, az urokra valo nézve, papnéknak, vagy püspöknéknek nevezték, presbyterae, episcopae.

Azt nem szenvedték, hogy az egy háziak, aszszonyokot tarttsanak magok mellet, Conc. anthioch. II. an.270. atöb vádlások közöt, azzal vádolták sámosátiai pált, hogy két iffiu aszszonyt tartot maga mellet, és azokot magával hordozza vala, és hogy meg engedte apapjainak, és adiaconusinak, hogy ollyan aszszonyokot tarthassanak magok mellet, akiket nevezték, subintroductae agapetae. pomponius azon panaszolkodot sz. Cypriánusnak. hogy némely szüzek azzal biztatták magokot, hogy szüzeségeket meg tarttyák. ha férfiakal laknak is, de söt még egy közüllök, olyan baráttságban elt egy diáconusal. hogy a kettönek egy ágya volt. ez a szokás, a felebaráti szeretetnek, szine alat szinlette volt bé magát. Cypr.ep.62. mivel az illyenek, kik igy élnek vala az egy háziakal, az Istennek szenteltetet szüzek valának. vagy más ollyan áitatos személyek. akiket az egy háziak ugy tartották mint leányokot, vagy hugokot, minden dolgokot ök folytatták, egy szoval gondgyokot viselték, viszontag, az aszszonyok aházi dolgokra viseltek gondot, az egy háziak házánál. mivel ha együt laktanak is, meg akarták tartani atisztaságot. szent Chrysostomus azt tarttya, hogy valoságal meg is tartották, in eos qui tenent sub intr de azt is mondgya felöllök, hogy igen örömest látták egy mást, és beszélgettenek egy másal. a mely kedves dolog akét féle nem közöt. és hogy vak merö képen adgyák magokot avétekben valo esésre, hogy pediglen az illyen rendeletlenséget egy szers mind el töröllyék, tellyeségel meg tilták az egy háziaknak, kik házasok nem valának, az idegen aszszonyokal valo lakást, a niceai gyülés ugyan meg engedé az anyokal, és az egy testvér hugokal valo lakást, Conc.nic. Can.3.

Az anyaszent egy házaknak szokási, nem valanak mindenüt egy aránsuak ez iránt, hogy az egy háziaknak feleségek ne legyen, szent hieronimus azt mondgya, hogy a nap keleti, egyiptumi anyaszent egy házak, és az apostoli szék, szüz, vagy tiszta életü egy háziakot vettek bé, és noha feleségek volt, de férjek nem lehetének azután, st hier. in vigilant C.1. ezek tehát ahárom nagy pátriálchális székek, roma. alexandria, és antiochia, szent epiphánus azt mondgya. hogy az anyaszent egy ház, bé nem veszi az olyanokot akik bigamusok, ámbár a második feleségit, az elsönek halála után vette is el. söt még az ollyan is akinek egy felesége vagyon. diaconus, pap. vagy püspök nem lehet. felesége élteben, hogy ha tsak attol el nem távozik, föképpen az ollyan helyeken, ahol a szabot rendeket, szorosan meg tarttyák, epist.haeres. 59 Cathar. n.4. mivel azt ö meg vallya, hogy némely helyeken. apapok, diaconusok, sub diaconusok, afeleségekel laktanak, ez a szokás mondgya, nem egyezik meg a rendel, hanem az emberi gyarloságal, a ki enged az idonek, és a sokaságnak. akinek másként, egy házi szolgákot nem kaphatnának,

Azon idötöl fogvást, távoztanak el agörögök. az. illyen rendektöl, de akár mely helyen, és tartományban, a közönséges anyaszent egy házban. soha nem volt szabad apapnak meg házasodni fel szenteltetése után, ha meg tselekedte, le tették, türhetetlensége. meg büntetésére, ami az aláb valo egy házi szolgákot illeti, mint az olvasokot. és akapun állokot, ezek rend szerént házasok valának. és a feleségekel laktanak. ezért sokan meg is maradának sokaig. ezen rendekben, mind addig még a feleségek élt.

A püspökök, és atöb egy házaiak, igen szegényül éltenek, vagy is, igen közönségesen, valamint a köz renden valok, külsö képen, semmi öket meg nem külömböztette atöbbitöl, szent sabinus püspöktöl, abiró azt kérdezé. hogy ha szabados volnaé, vagy rab, act. st sabin. mint hogy az üldöztetésekkor. leg inkáb öket keresék, azért nem akarák. köntösökel, vagy más jel által magokot meg külömböztetni atöbbitöl., sokan valának ollyanak, kik minek elötte az egy házi rendben. bé vétetének., a szegényeknek. osztogaták örökségeket. sokan pediglen, bé vétetések után, kézi munkával táplálták magokot. valamint szent pál, nem azért hogy az anyaszent egy ház. el nem tarthatta volna öket, mivel azt ki adták, ami az egy háziaknak szükségekre valo volt, és mindeneknek ki osztogatták az egy holnapra, vagy egy hétre valo prémondáját, azt pedig vagy ételül, vagy pénzül adták kinek kinek amaga rendihez képest, st.Cypr.ep.34. mint hogy a fellyeb valo renden lévöknek a munkájok több volt, a prémondájok is nagyob volt. szent pál hagyása szerént, 1 tim. 5.17. valának ollyanok is kik örökségeket birták, szent Cypriánus. amidön martyromságot szenvede, az örökös kerttyét. holmi házakal birja vala, azt is meg engedék hogy kereskedhessenek. de nem olyan kereskedést, a mely kénszerithette volna. öket, ki menni atartománybol, Conc.elib. C.18.

A pasztorok, és atöb egy háziak nagy kedvességben. és tiszteletben valának, akönyörgéseken, apüspök mindenkor jelen volt. a szent irásokot ö magyarázta, és ajánlotta a szent áldozatot minden vasárnapon, vagy a statiok napjain, mind maga, mind a papjai. abban foglalatoskodtanak. hogy a Catechumenusokot tanittsák, abetegeket vigasztallyák, apenitentzia tartokot inttsék. az ellenkedököt meg békéltessék. akiknek perek volt, el igazitották. és meg egyeztették, mivel azt el nem szenvedték, szent pál hagyása szerént, hogy a keresztények. apogányok széki eleiben mennyenek perlekedni. v.patres. ap.baron.an.57.n.37.38. és azok kik nem akarák apüspök igazitása alá vetni magokot, agyülekezetböl ki rekeszttettek, mint ollyan életüek, kik magokot meg nem jobbittyák, tertul apol. C.39. mind azáltal, a perlekedés igen ritka volt. az ollyan keresztények közöt, kik alázatosok, békeséges türök, és nem hasznok keresök valának, apüspök rend szerént hetfün szokta vala meg halgatni a perlekedö feleket, azért hogy havalamelyik rész meg nem elégednék törvény tételivel. elegendö ideje lehesen arra, hogy meg egyeztesse öket, akövetkezendö vasárnapig, amely napon. együt kelleték könyörgeni, és Communikálni, hetfü nap pedig, apüspök. amaga székiben ülvén. két felöl apapok voltanak. jelen voltanak adiaconusokis. és a perlö felek. középben állottanak, és minek utánna mind akét részt meg halgatta volna, azon volt. hogy öket meg egyeztesse, és békéltesse, minek elötte ki mondgya reájok atörvényt, azon alkalmatoságal, azokot is meg halgatá, kiknek valamely vádlások volt. valamelyikére. apüspök pedig nem tészen vala itéletet egyedül, hanem apapjaival. st Cypr. ep.28.

A püspöknek tellyes hatalma vala. az anyaszent egy ház kintsén, nem is tartottak attol hogy jó helyre. ne költtse, mivel hatsak leg kissebben gyanakodtanak volna is felölle. alelkekre valo igazgatást, éppen nem bizták volna reája, amelyek drágábbak minden kintsnél, a szükségben lévök, ö hozája folyamodtanak tehát, mivel attyok volt a szegényeknek, és gyámola anyomorultaknak,

Ki tsudálkozhatik tehát azon., ha a hivek oly nagy szeretettel és tisztelettel valának apüspökökhöz.? azt irják szent polycárpus felöl, hogy a volt leg szerentséseb. aki az ö saruját le vonhatta, rend szerént, a midön apapokot elöl találták. elöttök le borultanak, a lábokot meg tsokolták, és ót várták áldásokot. boldognak tartotta magát az ollyan., aki tsak egy diaconusnak szállást adhatot.. vagy asztalához hihatta.

Semmi féle nagy dologhoz nem kezdettenek apásztor hirenélkül, ugyan öis volt egyedül. juhainak vezérlöje, ígnat.passim in epist, ugy tekintették öket. mint Isten emberét, és akristus hely tartoját, ugy annyira. hogy apüspököt, és apapokot, leg inkáb, a maga hittségnek, kisértetitöl felthették, valamint azokot is, akiknél ajövendölésnek., és atsuda tételnek kegyelme vala, mivel az illyen kegyelem. abban az idöben bövséges vala, minden hatalmat. az illyen fiui szeretet és tisztelet ád vala apásztoroknak, mivel más modal nem kötelezhették ahiveket. az engedelmeségre, hanem tsak ajovalásal, intésel, és alelki büntetésekel, Chrysost.sacerd. lib.2. és az ollyanok. kik oly Istentelenek voltanak, hogy meg vetették intéseket. vagy lelki büntetéseket. atesti büntetésektöl, nem tarthattanak.


33. Beszélgetés. 
A keresztények békeséges türésekröl.

Illyenek valának tehát a keresztények szokási, mind addig valamég apogányság uralkodék, és az üldöztetések tartának, közönségesen, az illyen állapotban valo létel, az Istenre, es magokra valo, nagy vigyázásra, és figyelmetességre köteledzik vala öket, mert mihent az üldöztetés el kezdödöt, az oráját sem tudták, a melyben el árultatot vagy feleségétöl, vagy ollyan attyafiaitol, kik joszágára vágytanak. st hier.vita.pauli init. az adosi, tsak az illyen idöt varták, hogy meg menekedhessenek az adoság alol, és a rabok a rabságbol. st.basil.orat.5. in st.julia. ha valamely pogány meg szeretet egy keresztény leányt. arra kénszerithette. hogy magát vagy meg adgya, vagy készüllyön a kinokra., pallard hist. laus C.3. szent justinus irja. hogy egy kereszteny aszszonyt. aférje azért bé vádolta, hogy nem akart többet véle közösülni, és hogy egy ember tsak azért öleték meg, mert azt meré kérdeni abirótol, hogy miért ölette volna meg azon embert ki meg téritette volt. ezt az aszszonyt, tsak a keresztény neviért,? just 2 apol.init, amidön egy kevés ideig békeségben volt az anyaszent egy ház, minden nap tsak attol tarthattak. hogy az üldöztetés ismét el ne kezdödgyék, soha pedig az a békeség ollyan tsendes nem volt, hogy sokan a keresztények közül ne szenvedtek volna, vagy anép fel támadása miat, vagy más képen, mivel sok martyromokot látunk alexander idejében, és mások idejekben. kik nem inditottak üldöztetéseket. szent melitonus, azon panaszolkodik antonius Császárnak, hogy a keresztényeket, szabadoson huzák, vonnyák. ollyan parantsolatnak szine alat, amely hirével nintsen aCsászárnak. ap. Euseb IV.hist.26. ha szinte a kinzások, és az eröszak tételek meg szüntenek is, de a gyülölségek, soha meg nem szüntenek. erre valo nézve, szabad volt akár kinek bestelenitteni akeresztényeket, ö ellenek beszélleni, vagy irni, öket tsufolni. és belöllök komédiát tsinálni, nem tsak büntetetlen maradának mind az illyenek, de sött még, jónak, és ditseretes dolognak tartották lenni, kételenek valának minden nap látni apogányok Cérémoniáit. mindenüt disztelen bálvány képeket. tekinteni, és a fajtalanságra valo házak mellet el menni, és mindenüt Istentelen beszédeket hallani, ugyan is. erös szivüeknek kelleték nékik lenni. hogy meg tarthassák annyi akadály közöt az élö hitet, és azt a tiszta szokást, gyarlo keresztényeknek is tarták az ollyanokot, akiket tsak a beszédek meg tántoritottak.

Igen nagy okoságal kelleték, amaga határában tartani az Isten fiaihoz illendö szabadságot, és azt a batorságot, a melynek fundamentuma a jó lelki üsméret, 1 petr.II.16. tudgyák vala meg vetni az ellenek valo káromlásokot, zugolodás, és gyülölség nélkül, se káromlojok ellen nem támadának, azt igen kerülték, hogy okot ne adgyanak az üldöztetésekre, mindennel békeségben maradtanak, amenyiben töllök lehete, valami avallást nem illette, vagy ami apogányokot ellenek fel gerjeszthette, attol magokot meg tartoztatták, akeresztényeknek, nem vala szükséges, hogy magokot meg külömböztessék atöbitöl, mivel ugy éltenek valamint atöb romaiak. görögök, és a töb ország lakosi, mindenben. ami nem ellenkezet avallásal, és ajó szokásal, ahitröl valo vetekedésnek békit hagytanak, ha látták hogy nintsen haszna, hanem imádkoztanak érettek, meg akarván öket nyerni. abékeséges türés által, és szüntelen valo joval fizettenek aroszért.

szent Ignátz mit mond azokrol kik ötet örzötték, tiz leopárdutz közöt vagyok meg kötöztetve, akik még annál roszabbak, ha jót tesznek vélek, de az ö hamiságok, az én oktatásomra vannak, epist. ad rom. szent polycárpus, örömmel fogadá azokot., kik ötet meg fogák, és nagy betsülettel, jól tartá öket. epist. eccl.smyirn. szent Cypriánus, huszon ött arany pénzt adata a hóhérjának. szent maximiliánus a magáénak új köntöst adata, egy pál nevü martyr, halálra itéltetvén, imádkozék az attya fiaiért, a sidokért, pogányokért, a jelen valokért, abiroért, aki halálra itélte volt. és a hoherért, Euseb.mart.palae C.8.

De azö békeséges türések, leg nagyob fényeségel, a fejdelmekhez, és a birákhoz tettzet ki, soha sem hallották öket panaszolkodni atisztekre, mindenben. engedelmeségel, és tisztelettel valának hozájok. hogy ha tsak avallásal ellenkezö dolgot nem kivántanak töllök, az adot, örömel meg fizették.

Nem hogy háboruságot, vagy támadást inditottak volna, de soha semmi részek nem volt a harom elsö saeculumokban lévö Császárok meg öletetésében, akar mely kegyetlenségel üldözték is öket, tertul. apol. C.35.36.37. tsak éppen a keresztények nem keresik vala halálát nérónak. domitiánusnak, Commodusnak. Caracallának, és más több kegyetleneknek, akeresztények annyi sok igasságtalanság, és halhatatlan kegyetlenség után is, fegyvert nem fogtanak, oltalmokra, noha ök többen valának, mint sem akár melyik nemzet. ki a romaiak ellen hadakozot, de söt még anyi sok keresztény vitézek, kik a romai hadak közöt valának, fegyvereket tsak eppen azok ellen forditták a kik ellen azö fejdelmek parantsolta nékik, és azt láttyuk hogy egy egész légyio. inkáb meg hagyá magát öletni, mint sem az ellen tselekedni, amivel az Istennek. és a Császárnak tartoznék. act. st mauric.

Nem örömest kivánták magokot menteni, amidön vádoltattak, az egész elsö saeculum alat, bé érték aszenvedésel, az ö szenttséges mesterek példája szerént, aki semmit nem felelt vádloinak, és meg hagyá magát igasságtalanul itéltetni, hanem ádriánus császár idejében, már kezdének holmi apollogyiákot irni, v.Eus. IV.hist 3.25.

Ez a meg gyözhetetlen békeséges türés, az évangyélium alá veté ahatalmasságokot, noha még az üldöztetések tartanak vala, mind az által már meg számlálhatatlan vala akeresztényeknek számok. mi tsak tegnaptol fogva vagyunk. mondgya tertullianus, és még is már mi velünk tele vagyon várositok, házaitok, faluitok, mezöitek, tanáts házaitok., apol. C.37. amint is hogy minden féle renden lévőkböl valának keresztények, amartyrologiumban. látunk tanács urakot, praefectusokot, proconsulokot, quaestorokot, söt még consulokot is, elég keresztényeket látunk, anero, trajanus, alexánder, decius, valerianus, és diocletiánus Császárok, szolgai. és fö tiszttyei közöt,

A nép magában szálván, és látván akeresztényeknek gyakortavalo tsuda tételeit és jó erkölcseit, tekintetbe kezdé öket venni, és mindenek hallottára hirdetni, hogy nagy volna az ö Istenek, és hogy ök ártatlanok volnának, némelykor a meg történék, hogy amidön a martyrokot kinozták, a nép oda gyülvén. parttyokot fogta, és a birora követ hajigáltak, gyakorta. anotáriusok., tömletz tartok, az örizök, hohérok meg tértenek, és keresztényeknek kiálták egy szers mind lenni magokot, történt olyan dolog hogy a Comedíások tsufságot üzvén a szent titkokbol., ugyan a theátrumon egy szers mind meg tértenek, és martyrságot szenvedtenek. act. st genes. ugyan ez is okozá az utolso kegyetlen üldöztetést, mivel, láták, hogy minden keresztényé akarna lenni, de ez az utolso üldöztetés, még nagyobra terjeszté és meg erösité avallást, a mely már ezután, nagyob tsendeségben kezde lenni, a midön Constantinus a maga oltalma alá vevé.


3 Rész

34. Beszélgetés A keresztény Fejdelmekröl.

Már ennek amunkának. aharmadik részin vagyok, amelyben le kel irnom a keresztények szokásit, azon idötöl fogvást amiolta, az anyaszent egy ház békeségben, és szabadságban volt, három száz esztendötöl fogvást sohattyák vala ezt a békeséget, mint olyan idöt, amelyben ahivek akadály nélkül szolgalhatták az Istent., de idövel meg probálák, hogy az üldöztetés még hasznosab volt, mind az által, ugyan azon szokások amelyeket le irtam, sokáig meg maradának, azért itt már. tsak azt kell fel tennem, hogy mitsoda külömbségeket okoza azokban, avallásnak szabadoson valo követése.

Elöször, keresztény fejdelmeket látni, az uj tsuda vala az elsö saeculumokban., azt senki elnem hitetheté magával, hogy a nagy renden lévök, az anyaszent egy ház szoros rendgye alá vessék magokot., azt meg nem foghaták, hogy az alázatosság, és a sanyargatás, meg egyezhessen a tellyes hatalomal és a gazdagságal, ugyan azért is mondgya vala tertullianus, hogy a Császárok eddig meg tértenek volna, hogy ha egy szers mind császárok, és keresztények is lehettenek volna, apol. C.21. origenes is hasonlot monda, Contr.Cels.8. ezt a tsudát pedig az Isten, az egész világ láttára tselekedé., ugyan ez is az a leg nevezeteseb változás, azokban az idökben. a melyekröl itt irok, mivel az okozta, az anyaszent egy ház szabadságát:

A Constantinus meg térésekor, mindgyárt, meg láthaták a kristus Jesus nevét, és keresztét. aromai zászlokon, és ami addig a leg gyalázatosab halálnak eszköze volt, az ékességévé let akoronáknak, a Császárnak a maga udvarházánál kápolnája vala, ahová minden nap egyedül bé zarkozot. bizonyos orákon valo könyörgésre, és a szent irás olvasására, föképpen vasárnapokon., a mely napokot meg tartatta még apogányokal ís, Euseb. in vita Const. C.12.14. IV:C.17.21. atáborban templom formára valo sátort hordoztatot, ahol az Isteni szolgálatokot éneklették, és a hiveknek az ur vatsoráját osztogatták, sozom. 1 hist.c.8. papok és diaconusok valának mellette, söt még püspökök is, a kiket ugy tekintette mint lelki pásztorait, keresztényé tette az egész Constancinápoly városát, husvét éttzakáját nagy pompával tisztelték, nem tsak a templomok, de az egész város világoságban volt. számlálhatatlan szövétnekek, vagy is inkáb viaszbol valo oszlopok égtenek, a melyek azt a szent éttzakát fényes nappá változtattyák vala, annak anagy városnak piattzain. asok tsorgok. fel valának ékesitve a jó pásztornak képeivel, vagy az oroszlányok közöt lévö danielnek képeivel, azt ki ki tudgya, hogy mitsoda méltoságoson bánék Constantinus a nicaeai gyülésben lévö atyákal, minden féle alkalmatoságot rendeltete nékik hogy a gyülésben mehessenek, a még agyülés tarta, addig a maga költtségin tartá öket. és mindenikét ajándékal botsátá viszá, apüspökök ellen valo néki adatot instantiákot meg égeté, a Confessorokon lévö seb helyeket meg tsokolgatá, a gyülésben pedig test örzöi nélkül ment bé, és tsak akor üle székiben. amidön apüspökök inték néki, utollyára meg vendégelé öket, és maga is jelen volt, akor meg lehete látni, hogy láthato képen uralkodik akristus még a királyokon is.

A nagy theodosius még nagyob tiszteletet ada avallásnak, a keresztény jó erkölcsöknek tselekedetivel. egyakran imádkozot, minden nagy dolgaiban az Istenhez folyamodot, és minden gyözedelmeit néki ajánlya vala, valo hogy athessalonika béliek ellen valo haragjában nagy vétket tselekedék, de a penitentzia tartás is ahoz hasonlo volt, szent ambrushoz pedig senkit apüspökök közül hasonlonak nem tartot. mert ehizelkedés nélkül bánék véle, a császárnét is igen ditsérik jó erkölcsiért, és a szegényekhez valo szeretetiért, ez a jó erkölcs mindenkor meg marada a maradékok közöt, de eleg inkáb ki tettzék pulcheriában. aki tizen ött esztendős korában. az Istennek. szentelé szüzeségit, más két egy testvér leányokal együt, ez az udvart el nem hagyván, ót oly buzgoságos, magános, és joban foglalatoskodo életet élt, hogy az auctorok az udvarát, egy klastromhoz hasonlittyák.

Az illyen jó erkölcsnek iskolájában nevelé fel az iffiu CSászárt théodosiust, egy testvér öttsét, ehasonlo képpen gyakorollya vala ajó erkölcsököt, fel költ jó regel, nényeivel, az Isteni ditséret éneklésire, gyakorta imádkozot, a templomoknak nagy ajándékokot adot, igen sok könyveket tartot, a szent irást egészen tudta., és arrol apüspökökel okoson beszélgetet, a kikhez nagy tisztelettel volt, igen sok klastromokot, és ispotályokot épitetet..

A nénye, nem tsak a vallás béli dolgokra tanitá, hanem még mind azokra is, a melyeket szükséges tudni egy Császárnak, azon kivül tudos mesterei valának. atudományokra, a lovagolásra, és a fegyver forgatásra, a hidegnek, melegnek, éhségnek, szomjuságnak, szenvedésére,igen szoktatták.

Illyen vala az iffiu theodosius Császár, ollyan idöben, amelyben a szokás igen meg romlot vala, marciánus Császár, a ki utánna következék. nagy sok szolgálati után, hasonlo buzgoságot mutata a valláshoz, neis keressünk más bizonyságot jó erkölcseiröl, hanem azt, hogy pulcheria ötet választá férjének, és abirodalmot igazgato társának, de ollyan formában. hogy szüzeségit meg tarthassa.


35 Beszélgetés 
Hogy mitsoda formában valának a templomok épitve

Constantinus Császár., mihent végit szakasztá az üldözeseknek, azonnal templom szenteléseket lehete mindenüt látni, Eusebius szerént, X.hist.Cap.3. a püspökök esze gyülekezének, a keresztények felekezetekhez viszá mehetének, az Isteni szolgálatra, szorgalmatosabban el mentenek, és a vallás béli Ceremoniák nagyob tisztességel mennek vala végben. itt ahelye azért annak., hogy szollyak a külsö Isteni szolgálatrol, el kezdvén azon. hogy mitsoda formában valának atemplomok épitve, amint már azokot láttyuk akönyvekben, vagy a régi épületekben, de azt tudgyuk meg, még elöre, hogy még akor is nem vala szabad az Isteni szolgálatra esze gyülekezni olyan templomban. a mely, arend szerént valo Ceremoniákal, meg nem volt szentelve, se atitkokot másut ki szolgáltatni hanem atemplomban, és aszentelt edényekel, mind akettö ki tettzik a szent athanásius ellen valo káromlásokbol, athan. apol.1. apol.2.

A templomot, amenyiben lehetet, távul épitették atöbb épületektöl. atemplom körül vala véve mindenüt udvarokal, kertekel, vagy a templomhoz valo épületekel, és mind ezek, kö fallal valának bé keritve.. v.Euseb. hist eccl. X.C.4. de vita Const.lib III. C.34.35. C.50. lib IV. C.58. leg elöbször akapun belöl, egy pitvaron kelletet által menni, egy négy szegeletü udvarban. az udvar körül folyosok valanak, és azokot oszlopok tartották, ezen folyosok alat voltanak az ollyan szegények, akiknek meg engedték, hogy kérhessenek atemplom ajtaja elött, az udvar közepin tsorgok valának, ahol a hivek meg mosták. orczájokot, kezeket, az imádság elött, aszentelt viz tarto edényeket innét vették fel, st Greg, IV.dialog. C.14. azontul dupla pitvarban mentenek, és onnét három ajton mentenek a templomban. középben egy nagy, és két felöl két kisseb ajton. azt mondám hogy a pitvar dupla, mivel egyik kivül volt, a másika belöl, ezt nevezik vala a görögök nárthexnek, a templom mellet kivül, két épület volt., a keresztelö hely amint ki mentenek. azon belöl a sacristia, vagy secretarium, vagy diaconicum. sok hellyeken a templom oldala mellet végig kis apro házak vagy Cellak valának. Cellae, exhedrae, akik különösön akartanak imádkozni, azokban mentenek, mostanában kapolnáknak neveznök azokot,

A templom, három részre volt osztva, a széllyesége szerént, kétt felöl sorjában oszlopok valának. kik akétt felöl valo folyosokot tartották, az oltár, a templom vége felé, nap keletre volt., annak háta meget volt a presbyterium, vagy sánctuarium, itt atemplom formája fél circulusra volt tsinálva. az óltár annak közepiben. efelet bólthajtás volt. Csiga formára, azért is nevezték azt adeakok Conchanak, lehet hogy a keresztények eleinte azt akarták követni, amint szoktak volt ülni a sidó tanács urak, atanácsban. a hol abirák fél circulus formára ültek, középben. a fö tanács ur ült, hasonlo helyen ült a püspök, a presbyteriumban., apapok két felöl, az ö széke magosab volt a többinél, a székeket nevezik vala agörögök, synthronos, és deakul. Consessus. greg naz.Carm de anast. némelykor nevezik vala, tribunalisnak, és görögül bema, mivel hasonlo volt avilági birák székihez, prudent. steph.ll. v.225. de st hippol,. apüspök mint fö biro, apapok közöt ült, az oltár pedig körül volt véve rostélyokal, azon kivül. meg más rostély rekesztés volt, ahol voltanak az énekesek, amelyet a görögök. nevezik choros, az illyen énekesek, közönséges Clericusok valának, akik tsak arra voltak rendeltetve.

Az óltár márvány köböl valo asztal volt., némely helyt tiszta ezüstböl, vagy aranybol volt tsinálva., sok helyeken pedig tsak fábol volt, az oltár. négy lábon, vagy oszlopokon állót. és azt, amikor meg lehetet, valamely mártyrnak a temetésire tették., mert mint hogy az elött szokás volt a temetö helyekre gyülekezni, azért oda templomokot is épitettek, vagy pediglen, a martyrok testeket vitték oda, ahol templomokot épitettek, és végtire onnét jött eza szókás, hogy oltárt nem szentelnek reliquia nélkül, ezeket a temetöket. nevezik vala az elött Confessioknak. azok a föld alat voltanak, és az oltár elött mentenek oda le. az áldozat után, az oltár puszta volt, vagy tsak szönyegel fedték bé, és semmit arra nem tettenek, idövel a négy szegeletire negy oszlopot tettenek, és azokra felyül tabernaculum formát. hogy az oltárt egészen bé fedgye. és amelyet nevezék Ciboriumnak, mert olyan formáju volt. mint egy fel forditot pohár, mivel arégieknek vala ollyan pohárok, a melyet nevezték Ciborianak, egyiptumban lévö bizonyos gyümölcsnek anevin.


36 Beszélgetés 
A templomok ékességéröl.

Mind ezek nagy gazdagon valának fel ékesitve, a Ciborium, és az oszlopok. melyek azt tartották, sok helyeken egészen ezüstböl voltanak, és más fel ezer fontot nyomtanak, anast. in silvest. in leo.III. az oszlopok közi, drága matériábol valo superlátokot tettenek, hogy mind anégy felöl, bé legyen fedve az oltár, a Ciborium fel volt ékesitve képekel, vagy ezüst, vagy arany munkával, és atetején, arany kereszt állot, sok helyeken az oltár feliben. arany, vagy ezüst galambokot fügesztettek, melyek jelentették, a szent lelket, némely helyeken, ezekben tartották a betegek számára az Eucharistiát, és némely helyeken ollyan forma skatulyákban tartották. valamint a mostani Ciboriumok.

De akövetkezendö saeculumokban. leg inkáb amosaicum munkákal ékesitették atemplomokot, opus musivum. amely nem más, hanem, sok féle szinü negy szegeletü kis darab évegecskéket raktak esze, ostábla formájára, vagy más féle figurára, mind azáltal. atemplomokban, más kép irások is valának, akö falakon, az ó testamentum béli historiákot lehete látni, föképpen olyanokot, amelyek az ujjat jelentették, ugy mint anoé bárkája, az ábrahám áldozattya, a veres tengeren valo által menetel, jonásnak atengerben valo vettetése, az oroszlányok közöt lévö daniel, sok helyeken pedig a kristus tsuda tételeit irták le, amikor a kenyeret meg szaporitotta, és lázárt fel támasztotta, Eusébius irja, hogy még az elsö idökben, meg tartották volt a szent péter, szent pál képeit, söt még akristusét is, noha szent agoston, azt meg vallya, hogy már az ö idejében, nem lehete fel találni valoságos képit. hanem tsak ollyat, amelyet agondolat után irták, mint mostanában. VIII.trin. C 4. n.7. de még azoknak amartyromoknak is le irták historiáit a templomokban., akiknek réliquiajok ót volt, prudentius erröl szép példát ád szent Cassiánusrol, és szent hipolitusrol, és ástérius, szent euphémiárol. prud.peristeph.9. de st Cass.ibid 11. de st hippoly. ezek akép irások leg inkáb atudatlanok számára valának irva, ahonnét könyvnélkül tanultanak, valamint szent gergely pápa mondgya, leo Császárnak irt levelében, aki kezdöje vala akép rontoknak, a férfiak, és az aszszonyok, ölökben tartván gyermekeket, ujokkal mutogattyák nékik, vagy más iffiaknak, vagy a pogányoknak, ahistoriákot, és igy oktatván öket, sziveket, és elméjeket az Istenhez emelik, greg.II. ep.1. in Conc.nicae.II. atemplom kapui fel valának ékesitve, élefánt tsontal, ezüstel, vagy aranyal, superlátok pedig mindenüt valának akapuk elött, a fö kapuk mellé szokás volt réliquiákot tenni, azért is tisztelettel valának ahivek azokhoz. baron. ad martyr.18.nov.

A diaconicum, vagy a segrestye, alkalmas nagyságu épület vala, atemplom mellet, ót tartották atemplom kintsét, a szent edényeket, azért tsak azok is mehettek oda, akiknek szabad volt azokhoz nyulni, ót tartották a könyveket, apapi ruhákot, ahivek ajándékit, és némelykor az Eucharistiát, a secretarium, egy nagy palota volt, ahová gyülekezet a püspök a Clericusival, hogy ót vegezen titkoson az egy házi dolgokrol, vagy hogy a szent áldozathoz készüllyön, amint szent márton cselekszik vala, sok hellyeken az illyen palota, ollyan tágas volt, hogy Conciliumot is tarthattak benne,

A templomoknak, sok kelyhei, és paténái valának. az elsö idökben, többire évegböl valának, noha ezüstböl, és aranybol is, deákul ez a szó Calix, rend szerént valo ivó pohárt teszen, és apatina, eledelnek valo tálat, a templom béli kelyhek, rend szerént más fél fontot nyomtanak, apaténak, nagy medenczék valának, amelyek közönségesen tizen ött fontot nyomtanak, lib pont. in mar. et alibi passim. lib 30. lib. 20. még azokban az idökben is éltenek viasz gyertyákal, söt még napal is sokat gyujtottanak meg, e tsak nem minden idökben jele volt atiszteletnek, és a vigasságnak, erröl vagyon emlékezet amakabaeusok könyvében, 2 macc.IV.22. aromai magistrátusok elött tüzet hordoztak, gyertya tartokot pedig aranybol, olyanokot adtak a templomoknak hogy egy tizen nyolcz fontot nyomot, az ezüst gyertya tarto, huszon kétt fontot,

A keresztelö hely, kerekdéden volt épitve, és egy nehány gráditson mentenek fel a vizben. valamint egy feredöben, azután márvány köböl valo kádat tsináltanak, és végtire, márvány köböl valo medenczét, valamint mostanában vannak akeresztelö edények, greg, tur.lib 2. akeresztelö helyek fel valának ékesitve, kép irásokkal, arany, és ezüst edényekel, a melyek ehez aszenttséghez kivántattak, rend szerént keresztelö szent jános képe ót volt. és azon szent feredö felet, egy arany, vagy ezüst galamb függöt, hogy akristus kereszteltetésenek. historiáját jobban az elmére adhassák,

Illyenek valának tehát tsak nem mind arégi templomok, és amellette valo épületek, a püspök házárol, se az egy háziak házairol nem szollok, se az ispotályokrol, a melyek rend szerént atemplomhoz közel valának épitve.


37 Beszélgetés
Hogy mitsoda külömbség volt, a szent egy ház, és apogányok
temploma közöt.

Mind az által, apogányok, még is azt hánnyák vala, akeresztények szemire, hogy nékik nincsen se templomok, se oltárjok, se üsméretes képek, se áldozattyok, se innepjek, a keresztények ezekre tsak azt felelék, hogy se a templomok, se a tsinált oltárok, se avéres áldozatok, az Isteni méltosághoz nem méltok, hogy az Istennek nem volna más képe, hanem a maga fia, és azok az okos lelkek, kik azt a fiat követvén, hasonlitanak az atyához, hogy minden idöben, és minden hellyeken áldoznak néki ditséretes áldozatokot, a szeretetnek tüzével, sziveknek oltárán, és hogy az igaz keresztenyeknek mindenkor innepjek vagyon. az ö innepjek nem más, hanem avilágtol valo magok el vonások, a jó lelki üsméretnek nyugodalma, és amenyei dolgokrol valo reménségnek öröme, eszerént mentik vala magokot a pogányok elött, és nem mondgyák vala, mi nékünk templomunk és oltárunk vagyon mint nektek, noha mind más formában.

Ugyan is az illyen szók mind más féle gondolatokot adnak vala apogányoknak, mivel az ö oltárjok olyan volt mint egy kö tüz hely, amely a piaczon valamely templom vagy bálvány kép elött volt, fedél nélkül, azon égették az áldozatokot, és arra bort, tejet, mézet, és más illyeneket töltöttek, az ö templomok kerekdéd vagy hoszas kerekdéden volt épitve, de többire mind kisdedek, és setétek valának, amint hogy tsak a bálványok voltak azokban. és abálványoknak adot ajándékok. mert anép bé nem ment, hanem, kivül az oltár körül állot.

A mi szent egy házaink igen hasonlitottak a nagy iskola házakhoz, vagy is azokhoz apalotákhoz, amelyekben gyülést szoktak volt tartani, és amelyeket arégiek nevezték basilicae, baron. ad martyr. 5.aug, a mi szent egy házainkban, valamely magos helyre tétetet széket lehetet látni, annak számara ki agyülést tartotta, az olvaso számara egy pulpitust, azután könyveket. almáriomokot, lámpásokot, gyertya tartokot., egy asztalt. amelyet az idegenek nem tudták mire valo. hanem tsak azt tudták, hogy a gyülekezetben bizonyos idöben esznek, azért is nevezik vala a keresztények agyülekezetnek helyét szent egy háznak, imádkozo helynek, az Isten, vagy az ur házának, domus dei. dominicum, ritkán nevezték templomnak, tudtomra pedig, soha sem delubrumnak, vagy fanumnak, a szent egy házak pedig neveket, a fundátoroktol veszik vala, ugy mint romában, a liberius, vagy sixtus basilicaja, a lateranumi basilica, de idovel, ha alkalmatosoknak látták lenni a pogányok templomit, meg hadták, és szent egy háznak szentelték, igy tselekedtek romában a pantheon, és minerva templomival.

A szent egy házak, nem tsak nagyok, és ékesek valának, hanem még tisztán, és nagy örizet alat tartatták, szent hieronimus igen ditséré azért nepotianus papot, hogy a szent egyházát tisztán, és tsinoson tartotta, és hogy a kapus, a kapukot szorgalmatosan örizte, az alacson renden lévö tisztek, az illyen szolgálatot viszik vala végben, sok féle nevek is volt. ugy mint, Cubicularii, aeditui, kapusok, segrestyések, és az illyenek felesen valának, a fö szent egy házakban, meg mostanában is láttyuk, mitsoda hivatallyok volt a kapusoknak, pontific.rom. arendelt orákon ök adtanak jelt a könyörgesekre. amidön harangok kezdének lenni a hetedik saeculumban, ök harangoztanak, ök nyitották meg a templomot, ök vigyáztak arra, hogy valamely pogány bé ne menyen, és hogy semmi elne veszen. azt láttyuk a szent gergely dialogusábol, hogy a segrestyések ékesitették a templomokot, a nagy innepekben. dial.1.c.5 et 3.C.24.


38. Beszélgetés 
Hogy a láthato dolgok avallásnak segéltenek.

A valo hogy a keresztényi vallás belsö, és lelki vallás, de emberek a keresztények, és ök is érzekenységüek, valamint mások, sokan még közüllök tsak aláthatokra vigyáznak, és kevesen vannak ollyanok, kik az értelem munkáira figyelmeznének, kel tehát láthato dolgokal segitteni abuzgoságot, ha angyalok volnánk, mindenüt egy aránt imádkozhatnánk. mezön, uttzán, uton, miért kerüllyük el a zörgéseket, kiáltozásokot, amídön imádkozunk, hanem azért hogy segittsük amenyiben lehet érzekenséginket gyengeségiben, hogy alátás, és ahallás az elmét más dologra ne függesze, mivel nem az Istennek vagyon, szüksége a templomra, hanem nekünk, ö minden helyeken jelen vagyon, és mindenüt meg halgat minket, de mi mindenkor nem vagyunk abban az állapotban hogy ötet kérjük, haszontalan volna tehát különös hellyeket szentelni az ö szolgálattyára, hogy ha azokot ollyan állapotban nem teszik, hogy bennünket buzgoságra indithassanak,

Példának okáért gondollyunk el, egy olyan templomot, /a mint hogy elég is vagyon olyan/. ahol szüntelen valo kiáltást, zörgést, hallanának, amely oly tisztátalan volna, hogy nem tudná az ember hová térdepelyen, a mely kitsid lévén, a sok nép egyik a másikát taszigálná, lábokal tapodná, a szem tiszteletes dolgot nem láthatna, hanem a füstös kö falt, poros képeket, és más egyéb tisztátalanságokot. hát még arosz énekesek, kik az éneket, imide, amoda vonnyák, és a fület hasogattyák, sokal könnyeb volna figyelmeteségel. imádkozni egy házban. vagy amezön, mint sem egy. illyen templomban, ellenben pedig, egy ékesitetet, tiszta, tsinos, és tsendes templomban, ahol az Isteni szolgálat szép rendel megyen végben, ót figyelmetességel lehet imádkozni, mind szivel. mind szájal,

Az elsö idöbéli szent püspökök az illyenekre igen vigyáztanak, azok a szentek pedig, görögök, vagy romaiak valának, és sokan közüllök filosophusok, akik jól tudták a tisztességes dolgokot, azt is tudták, hogy a szép rend, és a külsö tisztaság, belsö képen valo tiszta gondolatokot gerjeszt fel. a buzgoságot nagy dolognak álitván, azt minden modon segitették, azon igyekeztek, hogy az Isteni szolgálat, föképpen a szent áldozat, nagy méltoságal, és tisztelettel menyen végben, és hogy ót a nép, mind alkalmatosan, mind tiszteletesen lehessen, mind az által, igen jól tudták onnét ki rekeszteni. a világi pompát, és mind azokot, a mik az érzékenységeket ketsegtethették volna, mivel azokot, nem ketsegtetni, hanem segitteni akarák, mind ezeket jobban meg lehet érteni a lyturgiákból.


39 Beszélgetés 
Az Isteni szolgálatnak, vagy a lyturgiának rendiröl.

A szent áldozatot, minden vasárnapokon ajánlották, de azon kivül, minden héten kéttzer, szeredán, és pénteken, amartyrok innepjein, aböjti napokon., vagy még gyakrabban is. ahól már mitsoda szokás volt, az Istennek tett fogadásbol valo miséket is mondottak, a közönséges, vagy különösön valo áitatoságbol., Chrys. in joan. hom 25.init. meg történt sokszor, hogy napjában egy nehány miseket mondottanak, Card.bona. 1 liturg C.18. de azokot, vagy a püspök, vagy ugyan azon egy pap mondotta, valamint még mostanában is tselekesznek, karátson éttzakáján, azt tarttyák, hogy harmadik leo pápa, némelykor egy nap. hét, vagy kilentz misét is mondot, vasárnapokon, és innep napokon, a tertius után volt amise, a böjti napokon késöbben, v.lafr. strab.C.21. arendelt orára az egész nép anagy templomban gyülekezet, és onnét apüspökel azon helyre ment, ahol kelletet lenni astationak, v.Cod.sacr. mivel apüspök. illyen formában, mindenik templom látogatására el megyen vala anépel, innét is eredtenek aprocessiok. v.ord.rom.

A még a nép atemplomban bé ment, és ki ki helyére ült, az alat a chorusban valamely soltárt éneklettek, amely máig meg tartotta az introitus nevet, a sub diáconusok, és a kapusok, kinek, kinek a helyét meg mutatták, hogy rendeletlenség ne legyen, kiki helyén lévén, tsendeségben imádkozot egy kevés ideig, apüspök anépet köszöntvén, az imádságot el mondotta, amelyet nevezik Collectának.

Az után, apüspök a maga székiben ült az oltár háta meget,. és ötet az egész nép láthatta, a mint is hogy, mindenik pásztor láthato képe az Istennek, valamint szent pál mondgya a hiveinek, hogy legyenek az ö követöi, valamint hogy ö követöje a kristusnak, 1 Cor.11.1. apapok két felöl ültenek, és a diaconusok fent állottak, ez igy lévén, hasonlitot atemplom, ahoz atemplomhoz, a melyet le ir szent jános az ö látásiban, apoc.4.

A püspök, maga székiben ülvén, és keziben egy könyvet tartván, annak az emberi test formának helyit tartotta, amely alat az Isten magát meg mutatta, v.greg.naz.Carm.9. apapok jelentették a huszon négy véneket. a püspök mondgya szent Ignátz. ad magn. p.53. az Isten helyét tartotta, apapok, az apostolok helyeit, a diáconusok, és a töb renden lévök. ollyanok mint az angyalok, akik készen vannak az Isten szolgálattyára, és parantsolattya végben vitelére, apüspök széke elött hét gyerttya tartok valának, és az oltár, amelyen ajánlották a füstölöt az könyörgeseknek jelit, apoc.8.3. és azután. aszent áldozatot az oltár alat, a martyrok teste lévén, valamint azon oltár alat amelyet látunk a szent János látásiban. anép,. akivel az egész templom tele volt. képzelte, azokot a számlálhatatlan boldogokot, akik fejér ruhában és palma fa a kezekben. fel szóval ditsérik az Istent. illyen formában vala tehát a templom béli gyülekezet. apoc.6.9. baron. ad martyr. 6.jul.

A midön már ki ki amaga helyén volt, az olvasó. az ó testamentumbol holmit olvasot. azután az ujból, az apostolok tselekedetét, vagy az apostolok leveleit, mivel az évangyéliumot, vagy papnak, vagy diaconusnak kelletet olvasni, hogy pediglen a népnek, idöt adgyanak az elmelkedésre. holmit énekeltenek közben. közben a soltarokbol, és az alléluját, az olvasás a közönséges nyelven volt, a melyen abetsületes emberek beszéltenek, mindenik országban. mert noha, a punica nyelv meg volt még áfrikában a közönséges nép közöt, szent ágoston idejében, de azt nem láttyuk, hogy az anyaszent egy ház, azal élt volna, a thébaid pusztájában, hihetö hogy az égyiptumi nyelven volt az olvasás, mivel szent Antal más nyelvet nem tudván, az évangyélium hallásán tért meg, a felsö syriában, leg nagyob része a püspököknek görögül nem tudot, a mint eki tettzik a Conciliumokbol, a hol tolmácsra vala szükségek, Conc. Calced. act.10.init.

A hol pedig elegyesen valának anemzetek, az anyaszent egyházakban valának ollyan tolmácsok, kik meg magyarázták az olvasást, szent procopus martyr, palestinában, scythopolis varosában. mind magyarázo, mind olvaso hivatalt viselt. Euseb. de martyr palaest C. 1. a mit görögül olvasot, azt syriai nyelven meg magyarázta, gyakorta, két féle nyelven volt az olvasás, valamint a romai szent egy házban, ahól. a deák nyelven valo olvasást, görögül is el olvasták, a sok görögökre valo nézve, ordo.rom. X.n.17. sok helyt a nap keleti anya szent egy házakban, még mostanában is igy tselekesznek, a hol, példának okáért, az évangyeliumot el olvasván syriai nyelven, azután arabiai nyelven olvassák el, amely közönséges nyelv.


40. Beszélgetes. 
A prédikállásrol.

Az olvasás után, apüspök meg magyarazta az Évangyéliumot, vagy valamely más részit a szent irásnak, a melyböl egy könyvet, egy más után meg magyarázot, vagy is abbol ki választotta a meg magyarázásra, aleg nehezeb dolgot. azt láttyuk, hogy szent Chrysostomus az ö homeliaiban, egy más után magyarázta meg akönyvet. azt is láttyuk, hogy szent Ambrus. leg elöbször, ahat napi teremptést magyaráza meg, azután a Noé historiáját, az ábrahámét, és az ó testamentum béli szentekét, és mind ezekböl azt láttyuk, hogy azon rendet tartották akor is a szent irás olvasásában, valamint mostanában, többire a szent irásrol valo tractatusi, vagy Comentariusi a szent attyáknak, tsak predikáciok valának, amelyeket azután vették rendbe, vagy is még idejekben irták le olyan jedzés irásal.

Ezek a szent predikátorok, nem olyan hejában valo vetekedök valának, mint azok a sophisták, kik az közönséges iskolákban, a vetekedésekben töltötték az idöt, és a kik abban tartották a tudományt, mivel ezek ollyan pásztorok valának, akiknek, sok féle dolgokban kelleték foglalatoskodniok, mind azáltal, gyakorta predikálottak, a prédikállást leg nagyob hivatalnak tartották atöbbi közöt, mert az elsö saeculumokban minden püspök prédikállot. és mások nem prédikálottak, nap keletén kezdék meg engedni némely nagy tudományu papnak hogy prédikályon, Eus.VI hist 20. de oly ritkák valának az illyen példák, hogy azt tarttyák sokan, hogy szent Chrysostomus, és szent ágoston, valának azok az elsö papok, a kikre bizák aprédikállást, mind az által, szent hieronimus nem tarttya jónak az ollyan szent egy házaknak szokásit, ahol a pap nem tanitot apüspök jelen valo létiben. ad nepot.

Sokan a mi predikatorink közül, mind más féle gondolatban voltanak az atyák predikacioi iránt, mivel az ö predikáciojok, együgyüek, tsak nem mind rövidek, és azokban, haszontalan okoskodások nem találtatnak, avalo hogy azok aszent püspökök nem igyekeztenek az ékesen valo szolláson, vagy hogy peroratiokot tsinállyanak, hanem hogy ugy beszéllyenek, mint az atya a gyermekinek, és a mester atanitványinak, azért is nevezik az ö predikaciojokot homéliáknak, az az nyájas beszélgetésnek, oktatásnak, a szent irás magyarázattyában az oktatást tekintették, és nem a haszontalan versenglést, mint azok a grammaticusok, kik homérust, vagy virgiliust magyarázták, az iskolákban, hanem az Atyák traditioi szerént, a hitnek erösitésére, és a szokás meg jobbitására vigyáztanak, gyakorta mindgyárt predikáciot tettenek mihent kivántatot. nem arrol, a melyhez készültenek volt, hanem más féle dologrol, amint ezt láttyuk szent ágostonrol, st greg.naz.orat. 32.p.528. de azokot mások jedzésekel mindgyárt le irták.

Ökk aprédikaciojokot, ahalgatojokhoz intézik vala, szent ágostonnak, atöb munkája közöt, a predikacioi leg együgyüebbek, azoknak stilussa könnyeb, mint sem a leveleinek, mert ö egy kis városkában predikállot, a hajosoknak, munkásoknak, és kereskedöknek, ellenben pedig, szent Cyprianus, szent Ambrus, és szent leo pápa, kik nagy várósokban prédikálottak, ezeknek apredikaciojok pompásab, és ékeseb, mivel nem kel azokra a fogyátkozásokra vígyázni, a melyeket a mostani humanisták tulajdonittanak az atyáknak, tudni illik, hogy tisztán nem beszélettenek deákul, hogy beszédeket tsak gyengén bizonyittyák., némelykor jádzo beszedekel éltenek, ezeket az idönek kel tulajdonittani, a melyben éltenek, ha Cicero, vagy terentius idejében éltenek volna, ök is ugy beszéltenek volna valamint azok,

A Görög atyák, nem annyira külömböznek arégí auctoroktol, a nyelv nem anyira változot vala meg nap keleten., és a jó tudományok ót inkáb meg tartattak vala, ezeknek az atyáknak irások, mind fontos, mind kedves, Naziánus szent gergely,nek irása, mély, és ékes, Chrysostomus szent jános, leg föveb példája lehet a predikátoroknak, rend szerént. versröl, versre magyaráza a szent irást. és leg inkáb a betü szerént valo értelemre vigyáz, és a mi leg hasznosab a jó szokásra.

Mint hogy ezek a szent atyák, nem vigyáztanak, se a hirre, se a világi haszonra, azért tsak éppen a meg téritésre tzéloztanak, és azt gondolták. hogy semmit nem tselekedtenek, hogy ha láthato képen valo változást nem láthattanak, illyen formában hagyatá el szent agoston, a martyromok innepekor valo vendégeskedésnek szokását, és noha emeg rögzöt szokás volt is, de azt el törlé, meg mutatván világosan anépnek, hogy a szent irásal ellenkeznék, erre valo nézve, két nap egy más után, köny hullatásal inté a nepet, mind addig, valamég anép arra reá nem álla, nem lehete attol tartani, hogy egy anyaszent egy házban., külömb féle tudománt tanittsanak, mivel egyedül a püspök prédikállot, vagy valamely pap, akinek arra szabadságot adot, azis gyakrabban, az ö jelen valo létiben prédikállot.

A predikácio alat, mindeneket bé botsátottanak atemplomban, még a pogányokot is, akik elött, atitkokrol, meg tartozkodva beszéltenek, az olvasások, és atanitások alat, ahalgatok sorjában ültenek. a férfiak, egy felöl. az aszonyok másfelöl, az idös korban lévők az elsö sorban ültenek, az atyák, és az anyák, a kis gyermekeket magok elött tartották, az iffiak fent állottak. ha a hely, el volt foglalva, a diaconusok szüntelen arra vigyáztanak. hogy ezen rendet meg tartassák, ugy mint, hogy ki, ki, figyelmetességel legyen, senki ne alugyék, ne nevessen, egy másnak ne suttogjanak, egy másnak ne inttsenek, egy szoval., hogy ki ki tisztelettel, és tsendeségel legyen. áfrikában, a nép fent álva halgatta az oktatásokot, a mint szent agoston mondgya, ö hellyesebnek is tarttya az olyan szokást, ahol a halgatok le ülnek. aug. de Catechis. rud. C.23

A predikácionak vége lévén, adiaconusok ki küldötték atemplombol mind azokot, akiknek nem lehetet jelen lenni a szent áldozaton, Const.apost VIII C.6. elöször ahalgatokot, és a pogányokot, azután a Catechumenusokért könyörgöttenek, és a templombol ki küldötték, azután, az energumenusokért., és a penitentzia tartokért. Conc.laod. C.19. stdionys. st hier. ecc.C.3. st Chrys.hom.3.in.ep. ad ephes. tsak éppen ahivek maradván atemplomban, imádság volt, az egész anyaszent egy házért, az egy házi renden valokért, a népért, anyomoruságban valokért, ellenségekért, és üldözöjökért, a diaconus nagy szoval mondgya vala meg a népnek. hogy kiért kellessék imádkozni, és a püspök. az imádságot el mondotta, valamint mostanában tselekesznek nagy pénteken, azután a püspök köszöntötte a népet, és a diaconus fel szoval kérdezé a néptöl, hogy ha vagyoné valakinek valamely haragja, valaki ellen, vagyoné itt ollyan a ki haragját el titkolya,? ölellyétek meg egy mást, azután a nép egy mást meg ölelte, és a békeségnek tsokját adta egy másnak,

Noha avolt aromai szent egy háznak szokása, a melyet mi tartunk, hogy a békeségnek jelit. a Consecratio után adták, a Communio elött,


41 Beszélgetés. 
Aszent ruhákrol.

Mind ezek után, a szent áldozathoz kezdettenek, adiaconusok, és a sub diaconusok, az oltára teritették az abroszt, és egy más kis asztalra tették a szent edényeket, atöbbi közöt, apaténákot, és a kelyheket, és azokot bé fedték, hogy tisztán állyanak, apüspök le szálván székiböl, az oltár mellé ment, a népet mindenkor maga elöt látvan, fényes köntösben volt atöb papokal együt, mivel már abban az idöben különös köntösök valának az Isteni szolgálatra,

Nem kel azt gondolni, hogy azok a köntösök, szókáson kivül valo formáju köntösök lettek volna, elsö Celestinus papa a galliai püspököknek irván, 428 ban azt mondgya, külömböztessük meg magunkot a néptöl, ne a köntössel, hanem a tudományal, és a jó erkölcsel, és ne keresük magunkot betsültetni az együgyüekel., akülsö képen valo állapotokert. Celest.1. ep.2.C.1. a Casula szent agoston idejében közönséges köntös volt, aug. XXII.Civit. C.8. a dalmatica már valerianus Császár idejében szokásban volt, a stolla, pedig olyan palást volt, a melyet még az aszszonyok is viselték közönségesen, és eztet mi már az orárium hellyet tarttyuk, amely egy hoszu ruha volt, nyakra valo formára, és a melyet azért viselték közönségesen. hogy amidön izadtak, anyakokot, és az orczájokot azal meg törölték, trebell. in Claud. p. 208. in fine. 1.23. § 2. a manipula, vagy mappula, egy ollyan keszkenö, a melyet akaron viselték, a midön a szent asztalnál szolgáltanak, v.thomass. discipl. p.1. 1.C.31. az álba, amelyet mi nem jól nevezük. papi ingnek, oly hoszu ruha volt gyapjuból, vagy lenböl, a melyet nem a Clericusok kezdették viselni. mivel aurelianus Császár, a romai népet illyen ruhával ajándekozta meg, és ollyan hoszu nyakra valokal, amelyeket nevezték, oraria. v opisc. in aurel. p.225.

De amiolta, a Clericusok, mindenkor kezdék viselni az álbát, arra inték apapokot, hogy ollyan álbakot tarttsanak, a melyeket tsak az oltárnál vegyék fel, hogy fejérebbek legyenek, hom.leon. p.IV. to.8. Conc.p.34. azt el hihettyük, hogy a midön mindenkor Casulat, és dalmaticat viseltek, tartottanak különösön ollyanokot, de drágáb, és gazdagab matériákbol valokot. az Isteni szolgálatra, mindenek felet, a szabot rendek azt hagyák apapoknak, és a diaconusoknak, hogy az oltárnál, ne szolgállyanak orárium nélkül. Conc. brac.IV.C. 3.an.675.

A püspökök, azon voltanak, hogy a Clericusok még külsö képen is nagyon tiszteltessék hivatallyokot, hogy az ö tisztán tartot ábrázattyok, kezek, köntösök, szivek tisztaságát jelenttse. és élettyek ártatlanságát, hogy azö szemérmetességek, szép magok viselések, rea tartások. járások, tiszteletet olttsanak mások szivében, az illyenekre pedig ugy vigyáztanak apüspökök, hogy szent ambrus, ki tett két iffiat a Clericusi közül, azért, hogy az egyike nem szemérmetesen viselte magát, a másikának pedig tsunya járása volt, és idövel ki tettzet, hogy jól itélt felöllök, ambr.II.off.C.19. naziánus szent Gergely, és szent basilius, Julianus apostatának. még igen iffiu korában, még üsmerték igen furtsa elméjit, a maga viselésiröl, járásárol, aválla vonitásárol, és nagyon valo nevetéséröl, greg.naz.or.4.p. 122.II. azt meg kell tudnunk, hogy ezek az atyák, görök, vagy romaiak valának, akik abetsület tudásban neveltettek vala fel, és avaloságos nemesi magaviselésben, akik másként is, szüntelen elmélkedtenek a szent irásrol, amely azt mondgya, hogy az ember meg üsmérszik aköntöséröl, nevetéséröl, és járásárol. eccl.19.27.


42 Beszélgetés 
A szent Aldozatrol.

A püspök az oltár mellet lévén, adiaconusok keziben adták az ajándékokot, amelyeket anép ajánlot, mind azáltal, némely helyeken apüspök maga ment el venni az ajándékokot, afö renden valoktól, mint romában atanáts uraktol, és a feleségektöl, ord.rom.l.n.13. mivel minden renden lévö keresztények. nagy, és kitsid, jelen voltanak együt az Isteni szolgálaton, más féle ajándékot pedig nem tettek az oltára. hanem a kenyeret, és abort, atöb ajándékok, ugy mint, az élés, pénz, gyertya, és minden valamit anép ajánlot az egy ház szükségire, a diaconusok kezéhez ment, és azokra, ök viseltek gondot, avalo hogy új gyümöltsöt is tettek az óltárra, és azt meg szentelték az áldozat után,

A püspök, azt a kenyeret áldotta meg, a melyet ahívek ajánlottak, ki ki pedig maga kezével munkálodot az ajándékon, a melyet ajánlot, arra intették ahiveket, hogy mindnyájan ajándékot ajánlyanak, vagy leg aláb azok, akik Commoniora mentenek, és azt nem tartották helyesnek, hogy a gazdag olyan kenyérböl részesüllyön, a melyet a szegény adot, apüspök, maga is adot ajándékot, és vala romában erre rendeltetet sub diaconus, oblationarius. ord rom.n.14.15. az oltáron tehat anyikenyér volt: hogy ugyan rakva volt azt oltár, valamint mondgyák az imádságok, secreta. in nativ. st joan. et in vigil.om.ss. aCorporále egy nagy abrosz volt. a melyet kétt sub diaconus teritette az oltára, az archidiáconusnak volt arra gondgya, hogy szép rendel rakja el akenyeret az oltáron, ord.rom.l.n.12. Componere altare, hasonlo képen, ö tette akelyhet boral. az oltárra, hogy pedíglen abban bizonyosab lehesen ha a bór tiszta, valamely lyukas edényen által szürték a kehelyben. ord. rom.n.4.

A pásztor, fel mutatván akenyeret. és abórt, temjént is ajánlot, a mely jelenti ahivek könyörgésit, valamint e fel vagyon téve a szent János látásiban, 8.3.4.5. ahol azt láttyuk, hogy az angyal ajánlya az Istennek a lelki füstölöt, abban az idöben, ugy valamint mostanában, meg füstölték az oltárt, az ajándékokot, a Clericusokot, és a népet, de abban az idökben, drágáb fü szerszámokot égettenek, és olyan nagy böségel, hogy a romai szent egy háznak. syriában. és más nap keleti tartományban, ollyan joszági valának. akik tsak fü szerszámokal adoztanak, az offertorium alat, valamely soltárt énekeltek, mostanában pedig abbol tsak. egy verset énekelnek,

A offertoriumtol fogvást., akapuk zárva valának, és azokra adiaconusok, és a kapusok igen vigyáztanak. és azokot meg nem nyitották, valamég a Communionak vége lett, addig. még ahiveket sem botsátották bé, adiaconusok közül, egy nehányan. tsendesen járnak vala atemplomban, vigyázván arra, hogy senki ne beszélyen, vagy zörgést ne tegyen, egy vala közüllök olyan, aki tsak a gyermekekre vigyázot, akiknek is helyek közel volt apüspök székihez, akis gyermekeket, pedig, az anyáknak, elöttök kelletet tartani, ez igy lévén, az egész nép, nagy tsendeségel, és figyelmeteségel halgatta a praefatioban valo imádságokot, mivel azt fel szoval mondották, és a nép felelte az ament, valamint atöb imádságok végin, ezek az imádságok régenten, sokal hoszabbak valának, mint mostanában, valamint eki tettzik, anap keleti lyturgiákbol, régenten, apraefácioban fel volt téve avallásnak egész historiája rövideden, hálákot adván Istennek a teremptésért, hogy az özön viz után a világot helyre hozta, hogy ábrahamot hitta, az Izrael népéhez valo kegyelmeségéért, az ö fiának meg testesülésiért, és az emberí nemzet meg váltásáért, Const apostVIII.12.

A Consecratio után apüspök, Communicálván, a Communiot ki osztogatta apapoknak, adiaconusoknak, azután abarátoknak, a diáconisáknak, az apátzáknak, agyermekeknek. és az egész hiveknek, de hogy hamaréb mennyen végben, egy nehány pap osztogattya vala a Communiot egy szers mind, és adiáconusok apohárt osztogatták, de hogy szép rendel mennyen végben. apapok, és a diáconusok, sorjában Communicáltatták ahiveket, ki ki amaga helyében maradván, aférfiak a kezekre vették akristus testét, és ugy vették bé, az aszszonyoknak. egy darab ruha volt atenyereken a melyre tették akristus testét, akis gyermekeknek osztogatták az eucharistiábol maradot kis részecskéket. és akik nem Communicáltanak., azoknak a meg maradot kenyeret osztogatták. a mely nem volt Consécrálva, innét maradot az a szokás, hogy sok helyeken szentelt kenyeret osztogatnak atemplomban. evagr. IVhist. C.36. niceph. XVII.hist.C.25. ordo rom. a Communio alat valamely soltárt éneklettek, mostanában tsak egy verset éneklenek, már a negyedik saéculumban. nem Communicáltanak ollyan gyakorta, mint az elött, és szent chrysostomus azon panaszolkodik, hogy sokan a szent áldozatra mennek, és nem Communikálnak, hom.III. in ep. ad ephes. és hogy sokan tsak a nagy innepekben Communicálnak, némellyek tsak egy szer. vagy kéttzer esztendöben, hom. XVII in ep ad hebr.

Mind ezekböl ki tettzik hogy alyturgia sokáig tartot. ugyan is nem foglalatoskodtak másban ahivek vasárnapokon., hanem nem tsak az Isteni szolgálatban., szent gergely azon panaszolkodot,. hogy beteges volta miat, tsak három oráig álhatot atemplomban, az Isteni szolgálat alat. libr.8. ep.35. mind azáltal amise Canonya, akor is ollyan volt, mint mostanában.


43 Beszélgetés 
A Czérémoniával valo Isteni szolgálatokrol.

Az egész Isteni szolgálat ének szoval volt. söt még az elsö idökben is, de azt el hihettyük, hogy többet énekeltenek akor, amidön már az egész anyaszent egy ház szabadá lett, szent Agoston, szent Ambrusnak tulajdonittya, a szokást, hogy a soltárokot éneklik, valamint éneklették anap keleti anyaszent egy házakban, aug. IX. Conf.1. szent basilius irja, hogy az ö idejében, mindenek énekeltek a templomokban, férfiu, aszszony, gyermek, és atenger zugásához hasonlittya énekléseket, hexam.4. in fine, nazianus szent gergely, a meny dörgéshez hasonlittya, hom.20. szent basilius azt is mondgya, hogy mindenüt énekelték a soltárokot, aházaknál, uttzán, piatzon, és hogy oly kedvesek valának ezek az éneklések, hogy gyönyörüségel gerjesztették fel az Isteni gondolatokot az elmékben,

Gondolom, már mondottam anyit, hogy mind ezekböl ki tettzik, hogy az elsö saeculumok béli szent püspökök, igen böltsen tudtak élni mind azal, a mi az érzékenységeket kellemetesen fel indithatta az Isteni szeretetre, és hogy még a leg Durváb szivüekben is, vallás béli indulatokot gerjeszthetet. gondollyuk el magunkban. amidön aromai hivek, szent leo pápa idejében, nagy szombaton aláteranumi templomban. gyültenek, az uj tüz szentelése után. a ki mondhatatlan sok gyerttya, olyan világosá tette azt a szent éttzakát. valamint aleg fényeseb nap. bizonyára, gyönyörüséges dolog volt látni azt a szenttséges helyet., meg számlálhatatlan népel tele, ahol semmi zenebona, semmi rendeletlenség nem volt., ki ki amaga rendi, és állapottya szerént lévén el helyheztetve, ót is lehetet látni atöbbi közöt azokot, akiket meg keresztelték volt, ugyan azon éttzaka,

A szem, álmélkodásal nézte, a sok szép márványokot, kép irásokot, a sok ezüstöt, aranyat, és drága köveket, kik fénylettek a szent edényeken, a nagy tsendeségben. más nem hallatott, hanem, a szent irásbol, a halkal valo olvasás, és éneklés, az ollyan sok külömb féle szép látások. és hallások. meg hatván a szivet, sokal nagyob haszonal halgatta azokot az Isteni olvasásokot.

Mitsoda. szemérmetességel nem valának az olyan diaconusok, és más egy házi szolgák, a kiket egy illyen püspök valasztot, és nevelte fel. a kik ö elötte, vagy is inkáb az Isten elött szolgáltanak, de mitsoda méltoságu volt maga apápa, mitsoda tiszteletes az ö tudományáért, ékesen valo szollásáért, buzgaságáért, batorságáért, és más töb jó erkölcsiért, mitsoda tisztelettel, és kegyes áitatoságal mondgya vala azokot az imádságokot. a keresztelö vizre, a melyeket maga tsinálta, és a melyeket az utánna valo pápák nekünk meg tartották, egy más után tizen két saeculumokig,? nem tsudálom ha a keresztények. ollyan alkalmatoságokban, magokot el felejtették, és egész nap böjtölvén, azt a szent éttzakát az imádságokban töltötték, étel nélkül más napig.


44. Beszélgetés 
Az Innepekröl, és a bucsu járásrol,

Azt a nagy napot meg érvén, és a böjti idököt el töltvén, aleg nagyob szentek is azt hagyák vala, hogy atestet étellel könnyebittsék, ha szinte oly hasznos is aböjt, az elmét, az Istenhez valo fel emelésre, és az imádságra, mind azáltal meg vala aböjt tiltva vasárnapokon, innepeken, és a quinquagésimakor, eszerént nevezik vala. nem ugy mint mostanában, a husvét elött valo ötven napot, hanem, a husvét, és pünkösd közöt valo ötven napot, valo hogy az egyiptumi barátok arra igen vigyáztanak, hogy el töltöt böjtnek hasznát, az illyen szabadság haszontalanná ne tegye, Cass.Collat.21. de remiss.quinq. szent pacomus, holmi füvet készitet olajal. husvétra, a száraz kenyér helyet, a melyet szoktak vala enni, st pacom vit. egy szent pap, Isteni sugarlásból, szent benedeknek husvét napján olyan ebédet vitt. a mely jób volt, a rend szerént valo ebédgyénél. st.greg.2 dial. C.1. szent antal az elsö remete, szent pálnak dolmányát viseli vala husvétkor, és pünkösdkor, a mely pálma fa leveliböl volt tsinálva, és szent athanásius a szent antal palásttyát, nagy tisztelettel viseli vala, már abban az idöben szokás volt akeresztények közöt. az innep napokon drágáb ruhákban öltözni, és töb eledelt kesziteni, st leo.serm.3 de quadrages.

A martyrok innepeit is igen tisztelték, és anép azokra igen esze gyülekezet. ki ki a maga püspökével tisztelte a vasárnapokot, és a töb innepeket, de mindenünen esze gyültenek a szentek temetöjire, és ót gyakorta, sok püspökök is találkozának, eztet tsak egy példábol meg láthatni, szent paulinus. leg aláb husz varost, és tartományt nevez olosz országban., akik feleségestöl, gyermekestöl mennek vala minden esztendöben, a szent felix innepére, 14 jan. natali 3. tsak egy városban annyi nép ment, hát még másut az egész kereszténységben, hát még romában a szent hippolytus, szent lörintz, szent péter, szent pál innepjekre mennyi gyülekezet. prud.peristeph 2.11.12. a butsu járás innét kezdödék, martyr jun.29. de st Cassio. a harmadik saeculumnak a kezdetin, a midön szent alexander jérusálemi püspöké téteték szent narcissal Capadociábol, a szent helyeket ment látogatni, euseb.VI.hist C.10.

Ugyan is nagyob buzgoságra inditotta az embert, a midön látta valamely szentnek a réliquiáit. tömlötzét, lántzait, és más egyéb kinzo eszközeit, mint sem, ha tsak meszünen hallot volna azokrol beszélleni, még ehez teszem. a sok tsudákot a melyek az ollyan helyeken lettenek., és ahová a pogányok is el mennek vala a testi egésségért. és sokszor, lelki képen is meg gyogyitattak, azt ki ki tudgya, hogy a kereszténység szabadságának kezdetekor. szent Ilona nagy szorgalmatoságal tisztelé a szent helyeket., gyakrabban is mentenek azután oda bucsura, euseb.III.vit.C.42. amidön Constantius Császár idejében, jerusálem felet egy fényes keresztet láttak volna az égen délben, akoron minden féle nemzetböl álló veghetetlen nép vala avárosban. akik mind látták ezt a tsudát. st Cyrill.epist. ad Const. sozom.IV.hist.25. szent hieronimus, látó bizonyság lévén, azt mondgya, hogy minden koron sok számu nép gyülekezet oda, a menetel könnyen meg lehetet, a tengeren, nem igen nagy dolog, spanyol. országbol, vagy galliábol egyiptumban, palestinában, vagy afrikában menni.

Régenten oda kelletet menni azokra a helyekre. ahol a martyrok szenvedtenek, mind addig. a még nem kezdék az ö reliquiajokot egy helyröl, másra vinni, azt pedig agörögök kezdék, mert romában, szent gergely pápa idejében, tsak ollyan ruhákot küldenek vala más helyekre, a melyeket az apostolok koporsójihoz értették, és azokot aruhakot, nevezték brandeaknak, st.greg.III. epist 30 mindenik nemzet igen vigyázot amaga. réliquiáira, mind olyan drága zálagra, a melyért áldását adta Isten avárosra, vagy atartományra, idövel testi haszonra is válék, mivel az oda gyülekezet. sok nép, avárost meg gazdagitotta, és a fejdelmek, a szenthez valo. áitatoságokbol., az ollyan városoknak nagy privilégyiumot adtanak, valamint Constantinus ada helenopolis városának bithyniában. socr. 1 18. chron.past.an.237. azt ki ki tudgya, mitsoda nagy tisztelettel valának a gotusok a szent péter templomához, mikor romát fel prédálák. oros. VII.hist. C.39.


45 Beszélgetés. 
A Conciliumokrol.

Azokban az idökben, már nagyob szabadság lévén, gyakorta is tartottak Conciliumokot, valo hogy a szokásban volt még az elsö idökben is, egy nehányat látunk külömb külömb féle tartományokban. a husvét iránt, a második saeculumnak a vége felé, euseb V.hist, C.23. tertulliánus emlékezik ollyanokrol, a melyeket görög országban tartották, és a melyeket a böjtölésen kezdették el, tertul. de jejun. C.13. szent Cyprianus tészen emlékezetet egy nehány gyülésröl afrikában még ö elötte sok idövel, ö magais egy nehányat tartott, és gyakorta mondgya, hogy alkalmatoságot kell várni arra, hogy az anyaszent egy ház fö dolgait rendben lehesen venni, de azt is fel teszi, hogy az üldöztetések, meg gátolták sokszor a Concilium tartását, mert a püspökök, és apapok el valának szélyedve, mint ollyanok, akiket leg inkáb keresik vala, az üldözés meg szünvén, Conciliumokot tartának minden tartományban, leg aláb kéttzer esztendöben, valamint ezt hagya a Nicaeai gyülés, idövel közönségesen valo gyülést kezdének tartani, ahova az egész anyaszent egy ház béli püspökök esze gyültenek. avallásbéli valamely nagy dolgoknak el végezésére. a tartomány béli gyüléseket. mindenkor igen nagy szükségeseknek itélték, ót vegezték el a szent egy ház béli ollyan nagy dolgokot, a melyeket a püspök egyedül el nem végezhette, az illyen gyülekezetekben kelletet itéletet tenni a nagy dolgokrol, a pásztorok egyenlö akarattyokbol, ót még a püspökököt is meg itélték, ót szentelték fel öket, atoletumi negyedik Conciliumbol, meg lehet látni, miképpen, és mí formában kel tartani a Conciliumokot. tom.5.


46. Beszélgetés 
A penitentzia tartásokrol.

Ugyan azon szabad idöknek kel tulajdonittani azt a hasznot, melyet láthato képen is okozának közönségesen az anyaszent egy ház böjtyei; föképen a nagy böjt, a melyet minden tartozot meg böjtölni, attol se rend, se idö meg nem mentet senkit. basil. orat. 2. de jejun. hier.ep.7. ad laetam. 22. eustoch. azon idökben a munkák meg szüntenek, aleg népeseb városokis oly tsendeségben valának, mint ha puszták lettek volna, a hivek a leg nagyob részit anapnak, a templomokban töltötték, az imádságban, az olvasások, és apredikátziok halgatásiban, ettöl is vagyon, hogy az Isteni szolgálat hoszab azokon anapokon. Chryst ingen.hom.l.init. lakadalmok akoron nem valának, söt még avadászatban sem töltötték az egész napot. ha böjtöltek is. serm.146.n.2. in app.st.aug. a kilentzedik saeculumban., még az a szokás tarta, hogy a nagy böjtben a törvénykezés meg szünt. se fegyvert nem viseltenek, se nagy szükség nélkül, nem utoztanak, nicol. ad Consulta bulgar C.44.45.46..

Mind ezek a külsö tselekedetek, apenitentziát tekintették, a melyert valának rendeltetve aböjti napok, azért is halaszták nagy böjtre, a keresztelendöknek készülettyeket, akarátson, és az epiphánia vigasságos innep napjai után, abünök botsánattyáért valo imádságokot kezdék mondani, hogy a penitentziára indittsák abünösököt, valamint tselekesznek mostanában is septuagesimátol fogvást., mivel arra tzéloz, azon idöbéli Isteni szolgálat, akor el olvasák, hogy ádam ki üzetet aföldi paraditsombol, hogy avétkes világ, az özön viz által el rontatot, anégy utálatos varost, a tüz porra tette, mind azok kik az illyen példákra, és a püspökök intésekre meg ternek vala, az ollyanok. rend szerént valo penitentziát tartának, de az üldöztetések után könnyeben fel adák a Communiot. aveszedelemben lévöknek, minden tartozot penitentziát tartani, akar mely nagy volt avilágon., a fejdelmek ugy valamint a többi, philippus Császár a harmadik saeculumnak a közepin, a penitentzia alá veté magát. euseb.V.hist C.34. és az anyaszent egy ház soha el nem felejti a nagy theodosius példáját.


47. Beszélgetés. 
Az eretnekekröl.

A CSászárok hatalma, törlötte el többire arégi eretnekségeket, meg tiltván nékik agyülekezetet, és fel kerestetvén könyveket, a pogány Császarok alat, acatholicusoknak tsak anyi szabadságok vala, valamint az eretnekeknek. sozom. Il.hist. C.32. mivel apoganyok meg nem tudták egy mástol külömböztetni, és egy aránt üldözték, mind azt, valaki keresztény nevet viselt, de amiolta Constantinus és azö utánna valoi törvént adának ki, nem mértenek azután esze gyülni, se nyilván, se titkon, mert apüspökök arra igen vigyáztanak, ez okért, sokan is viszá térének az anyaszent egy házhoz, némellyek igazán, némellyek tettetésböl, noha apüspokök azon igen valának hogy választást tehessenek, azok pedig kik meg maradának vakmeröségekben. meg holtanak, és követököt nem hagyván magok után, a tanyitások is füstben ment. mivel többire az illyen eretnekek kevés számuak valának, az ö képtelen vallásokért, és feslet elettyekért, nem sokáig tartának a valentinianusok, gnosticusok, és a marcioniták,, a manicheusok leg továb tartának, az áriánus Constantinus idejében különös gyülekezetet nem tartottak, de az ö maradéki inkáb oltalmazák, mint sem kelletet volna, közönségesen az eretnekség emberi találmány lévén, az üldöztetést sokáig nem szenvedheti.

Noha az anyaszent egy háznak ne légyen szüksége avilági hatalomra, mind azáltal meg nem veti asegittséget, apüspökök azt jonak találták, hogy a keresztény fejdelmek az eretnekeket büntetésül az országbol ki küldgyék, vagy pénz birság alá vessék, leg aláb az ijesztésért, de avér ontást meg nem engedték. aug.epist 50 ad bonif.epist 93. ad vincent. a közönségesen valo szabot rendgye az anyaszent egyháznak, hogy nem keres senkit ahalálra. és azt irtozva hallotta, a midön ithacus püspök. halálra kereste priscilliánus eretneket, sev:sulp.l.2. sok ollyan leveleiböl láttyuk szent ágostonnak, hogy a biráktol. kegyelmet nyert adonatistáknak. noha azok rettentö eröszakot követtek a Catholicusokon., söt még gyilkoságokot is. epist.100.133.134.139. mind azon által apüspökök nem nyerhettek mindenkor gratiát. az ollyan üldözö eretnekeknek, és gyakorta a fejdelmek halálra itélték azért, hogy a tsendeséget meg tarthassák az országban.


48 Beszélgetés 
Az egy házi renden valok szokásirol.

Az anyaszent egy ház szabadságban valo létele, holmi változást okoza, apüspökök, és atöb egy házi renden valoknak élettyek modgyában. akoron kezdék külsö képen, holmi jelit viselni rendgyeknek, noha valoságosan azt el mondhatni, hogy a köntösökben valo változtatást, közönségesen, abarbarusok uralkodások után vették fel, mivel azoknak idejekben., a Clericusok meg tartották aromai köntöst, törvényt, és nyelvet v.thom.disc.p.2.1.1.C.20.

Sokan közüllök közönségesen valo életet éltenek, amely leg tekélleteseb, ajérűsálemi anyaszent egy ház formájára, az illyenek, egy háznál laktanak, együt ettenek, és semmit különösön nem birtanak, tsak abbol is éltenek, amit az anyaszent egy ház adot nékik. ezek ollyanok valának mint az egy testvér atyafiak, akiknek apüspök vala attyok, illyenek valának a szent verszellyi eusebius Cléricusi, a szent martoné, szent agostoné. és az illyeneket Cannonicusoknak nevezték, hogy meg külömböztessék. azoktol. akik nem élnek vala oly szorosan. a szabot rendek szerént. v.serm.st.aug. de vita Comm 355.356.

Az ollyanok, kik nem laknak vala. nagy társaságban, leg aláb hárman, vagy négyen laktanak együt. a mely papok pedig. a falusi templomokhoz valának kötelezve. azok tartottanak magok mellet oly iffiu Clericusokot. a kiket atanulásban, és a jó erkölcsben nevelték fel, és akik bizonysági valának maga viselésének. v.thom.disc.p.1. 1.1.C.39. Conc.tolet.II C.1. IV.C.23. mivel ameg vala hagyva, minden clericusnak, papnak, diaconusnak, sub diaconusnak, hogy legyen vigyázojok, azert hogy semmit ne mondhassanak magok viseléséröl, söt még a püspök mellet is kivántatot mindenkor ollyan papnak, vagy diaconusnak lenni, a ki mindenkor mellette volt. és aházában hált, ezeket nevezik vala a görögök syncellosoknak, a syncellos idövel közöttök nagy fö hivatallá lett, Conc. tolet IV C.22. szent gergely pápának az udvara, tsak Clericusokbol, és barátokbol állot, avilágiakbol álló házi szolgait el botsáttá, és eza szokás mostanában is meg vagyon. Conc.rom. ap.greg IV. epist 44. az illyen rend tartások atiszta életre vigyáztanak, nem is tartották hellyesnek, hogy az egy háziak az aszszonyokal társalkodgyanak, akár mely jó szin alat is, de azt hogy töllök ajándékot vegyenek, akár minémü ajándek lehetet is a, tsak még gyümölcsöt is. sev.sulp. in vita st mart. hier.ep. ad nepot.

A tisztelet nagy vala az egy házi renden valokhoz, noha apüspököknek semmi rendek nem vala avilagi rendek közöt, ámbár közönséges életet eltenek is, de nagy betsuletben voltanak a fejdelmek, és a fö rendek elött, azt már meg mondottam mitsoda tisztelettel vala Constantinus a Nicaeai gyülésben lévö atyákhoz, maximus Császár, magával éteté szent mártont, és egy véle valo papot, és a CSászárné maga szolgált neki, mint egy közönséges szolgálo.

A romaiak szokása avala abban azidöben, hogy a nagy renden lévöknek, külömb féle titulust adgyanak, ugy mint, illustrissimus, gloriosus, spectabilis. Clarissimus, v.pancir. in not.imp apüspökök titulusa evolt, szent, boldog, religiosus, pius, meg illyen efféle, az ilyen titulust meg adták nekik, még akor is, amidön törvény volt ellenek, valamint nestoriusnak, az ephesiumi gyülésben, dioscorusnak, a Calcedoniai gyülésben, söt még az eretnek püspököknek is meg adták, és a Carthágó béli Conferenciakor, szent agoston el mondotta, a szenttséges emericus, a szenttséges petilianus, noha ezek apüspökök donatisták valának, azon pedig igen meg haborodtanak volna, hameg nem adták volna nékik az illyen titulust.

Ez a név pápa, mely atyát tészen, közönséges nev volt sokáig a püspökök közöt, söt még mostanában is agörögök a papokot papácsnak nevezik. az elött közönségesen mondották Cornelius pápa. Cyprianus pápa, julius pápa, athanásius pápa, uraknak nevezni öket, a negyedik, és az ötödik saeculumban. már a közönséges titulus volt, sanctissimo, piissimo, et reverendissimo Domino N.episcopo, a szokás volt., amint már azt meg mondottam, hogy ö elöttök le borultanak, és alábokot meg tsokolták, nem kell tehát azon tsudálkozni ha az illyen betsületeket, a melyek nékünk oly nagyoknak láttzanak lenni, tsak egyedül a fö papra adták, a kihez is a nép mindenkor nagy tisztelettel volt, és akit apüspökök is atyának, vagy pápának nevezték, ö pediglen tsak attyafiainak hitta öket, valamint még mostanában is, mert a romai szent egy ház álhatatosabban meg tartotta a régi szokásit, mint sem mások. v.epist.innoc.1.inter epist. august.

Nagy tekintetben valának apüspökök azért, hogy a fejdelmek, és a fö tisztek öket igen tisztelték, erre valo nézve inkáb is oltalmazhatták az özvegyeket, árvákot, és mind azokot akik gyámoltalanok valának, de föképpen hogy kegyelmet nyerhessenek a halálra itéltetet embereknek, valo hogy azok a szentek szerették az igasságot, de azt is tudták, hogy azon kivül is elég kemény példákot adnak másoknak, ha keresztény, tény, vagy pogány volt is ahalálra itéltetett ember, de háláadásbol, könnyebben vette magát azután apenitentziára, vagy a meg kereszteltetésre, és az anyaszent egy házat az illyen irgalmaság szeretö voltáért meg apogányok is szerették, v.epist 54. st aug. ad maced.


49. Beszélgetés 
A Clericusok szegénységéröl

Az illyen nagy tisztelet közöt is, igen jovalották nékik a szegénységet, afrikában azt hagyák vala a Cléricusoknak, hogy akár mely tudosok legyenek is de a földet mivellyék, vagy valamely mesterséget üzenek, hogy ételekre, és ruházattyokra valot nyerjenek. de hivataloknak hátra maradása nélkül, Conc.IV.Cart.C.52.53. itt inkáb az alá valo Clericusokot kel érteni, akik tsak nem mind házasok valának, mint sem adiaconusokot, vagy a papokot, a kiknek azon kivül is elég dolgok vala. mind azáltal, szent epiphanius azt mondgya hogy a püspökök, és a papok, a prédikállás mellet, akézi munkát is mivelik vala, hivatalokhoz illendö mesterséget választván magoknak, epiph. haere.80. n.5.6. valo ök azt tudták. hogy a nép tartozik öket tartani, de az a belsö vigasztalások lehetet, hogy senkinek terhére nem voltanak, és bövebben adhattak a szegényeknek, szent basilius azal menté magát a samosatiai szent eusébius elött, hogy azért nem irhatot neki olyan régtöl fogvást, mert a Clericusi mesterségek után élvén, és munkájokban foglalatoskodván, nem küldhette öket utra, basil.ep.263.p.1035.B.

Akár mely jó fundatio volt is a Clericusok tartására, de azt kivánták töllök, hogy példát adgyanak a keresztényi mértékletességre, és szemérmetességre, ugyan az afrikai szabot rendek azt hagyák apüspököknek, hogy az asztalok közönséges. és a házi eszközök, alá valo legyen, szent agoston. ezt hiven követte, a mint possidius irja felölle, hogy azö asztala, tsak kerti veteményböl állot. és tsak akor vitetet hust, és bort az asztalára, a midön vendégi valának, azt maga mondgya, hogy tsak olyan köntöst akar viselni. a melyet egy sub diaconus is meg viselheti, és a szegény is el viselhetné. serm.2. de vita Comm. szent paulinus fa edényböl ivut, és föld tálbol ett, ö pedig sok joszágot hagyot volt el, szent marton. a midön a diecesise meg visgálására ment, egy szamára ült, és alá valo köntöst vett magára,

Nap keleten, szent basilius, tsak kenyeret, és sót ett, és vizet ivut, szent Chrysostomust atöbbi közöt azal is vádolák, hogy tsak egyedül eszik, és magános életet él, maga is nem tarttya helyesnek. hogy egy püspök selyem köntöst viselyen, lovon járjon, és sok szolgával kisértesse magát. hom 9. in ep. ad philem. a samasatiai pált, azal vádolák, hogy kenyesen élt, sokat ett, jó köntöst viselt, és hogy sok emberekel kisértette magát, mikor a városon járt, mint valamely magistratus, mind azáltal azt jó meg tudni, hogy antiochiai püspök vala, a mely anap keleti tartományoknak fö városa vala, és harmadik fö város avilágon. Conc.antioch. II.an.270.

Oly igen hozá szoktak volt, a magok betsületesen viselö püspökökhöz, hogy a furcsa elméjüek, mindgyárt gántsot találtanak az ollyanokban, akik egy kevesé meg akarták külömböztetni magokot a többitöl, szent Chrysostomus maga igy panaszolkodik, vannak ollyanok, kik nem tarttyák jonak, hogy egy püspök a feredöben menyen, hogy ugy egyék, és ugy ruháza magát mint mások, hogy szolgát tarttson, és egy öszvért akin járjon. hom.11. in epist. ad tit. circafin, amianus marcellinus, pogány lévén, észre vette, hogy mitsoda külömbség vagyon a pápa, és atöb püspökök közöt, külsö képen is, amm. marc.lib.27. C.3. mint ha azon lehetet volna tsudálkozni, hogy a világ fö városának püspökje, oly nagy városnak, egyik részéröl a másikára gyalog nem ment, hogy jó köntöst viselt, hogy ollyan asztalt tartot, a hova a fö rendeket el fogadhatta, Naziánus szent gergely tsak nem igy beszél atöb nagy városokban lévö püspökökröl, orat.20. orat 32. szent hieronimus, anastasius pápárol azt mondgya, hogy igen gazdag szegénységü ember volt, hier. ad demetr. C.8. és a következendö idökben, a kis dénes azt mondgya gelasius pápárol, hogy szegény volt azért. mert másokot meg gazdagitot. dion.praef. in Canon.


50 Beszélgetés. 
Az Anyaszent egy házak kincséröl.

Ezeknek a szent püspököknek szegénységek, avalo hogy tsak tiszta szabad akaratbol volt, mivel kezeknél volt aszent egy házaknak gazdagsági, akik ahistoriákot nem tudgyák, azok nehezen fogják el hinni, amit mondok, noha abban nem lehet kételkedni, hogy szent sylvestertöl fogvást, a kilentzedik saeculumnak avégiig, a pápák historíái tele vannak ajándékokal, amelyet adtanak aromai szent egy háznak apápák, Császárok. és más fö renden valok, és azok az ajándékok, nem tsak arany, vagy ezüst edényekböl állottanak, hanem romavárosában lévö házakbol, joszágokbol. nem tsak olosz országban, hanem még más tartományokban is, atöbbi közöt, tsak éppen azokot az ajándékokot hozom elé, a melyekröl beszél anastásius. szent sylvester idejében. abban meg tsalhattya magát, hogy a nagy Constantinusnak tulajdonittya, a mit valamely más CSászár adhatot, tudni illik, talám Constantinus pogonatus, vagy az Irénéa fia adhatta, de nem kel azt gondolni, hogy tsak magában gondolta volna ki ezeket az ajándékokot, nézük tehát mit mond anastásius. azokrol az ajándékokrol a melyek még meg voltanak az ö idejében. és ezekböl meg láthattyuk a szent egy házak gazdagságit, a lateranumi templomnak egy ezüst tabernaculumot., mely két ezer huszon ött fontot nyomot. atabernáculum elött az üdvezitö egy szeken ült, ez a kép ött lábni magosságu volt, száz husz fontot nyomot, atizen két apostol képe, mindenik kép ött lábni magosságu, kilenczven fontot nyomot mindenik. és mindeniknek ezüst koronája, atabernaculum háta meget volt még egy más képe az üdvezitönek, öt lábni magosságu, mely száz negyven fontot nyomot, és négy angyal ezüstböl, mindenik ött lábni magosságu, és mindenik száz tizen ött fontot nyomot, azon kivül kövekkel meg valának rakva, még ezen kivül. négy arany koronát. vagy koszoru formájut. melyeken gyerttya tartok valának, és husz delphinus vala rajtok ki Csinálva, mindenik koszoru nyomot tizen ött fontot. hét ezüst oltárt, két száz fontost, hét arany paténát, mindenik harmintz fontot nyomot, negyven arany kelyhet, egy fontos volt mindenik, ött száz ezüst kelyhet. mindenik két fontot nyomot, száz hatvan ezüst gyerttya tartot, negyvene nyomot harmintz fontot, a többi husz fontot mindenik.

A baptisteriumban. vagy a keresztelö helyen, a keresztelö válu veres márvány köböl volt, a mely ezüstel volt bé boritva. azon volt harom ezer nyolcz font ezüst, volt még ót egy arany lámpás, harmintz fontot nyomot. egy ezüst barány, melyböl viz folt, harmintz fontos, a kristus képe ezüstböl, öt lábni magosságu, száz hetven fontot nyomot, és balkéz felöl. keresztelö szent jános ezüstböl, száz fontot nyomot, két ezüst szarvas, melyekböl viz folt, nyolcz száz fontosok valának, egy arany temjénezö, tiz fontos, kövekel rakot, valamit az a császár ada atemplomnak, a fel megyen hat száz hetven nyolcz font aranyra, és tizen kilencz ezer, hat száz, hetven három font ezüstre, még ezeken kivül Constantinus ada atemplomnak, és a keresztelö helynek, házakot, és joszágokot, azoknak jövedelmek esztendöre fel ment, tizen három ezer kilencz száz harmintz négy arany pénzre, amely tészen, ötven hétt ezer, ött száz német forintot.

Constantinus romában. hét templomot épitetet, szent péter, szent pál, szent kereszt, szent agnes, szent lörintz, szent péter, és szent marcellinus templomit. még ezeken kivül egy templomot épitetet ostia városában., egyet álbana varosaban, egyet Capua varosában, és egyet neápolisban. valamenyi arany, vagy ezüst edények kivántattak azokhoz atemplomokhoz. afel megyen, hat száz hatvan kilencz font aranyra, és hat ezer két száz tizen nyolcz font ezüstre, ezeknek jövedelmek fel ment esztendöre tizen hét ezer, hét száz tizen hét arany pénzre, az az, hetven ezer német forintra. és tsak a füstölö, és a fü szerszám, melyeket az égyiptumi joszágok adtanak, rea ment töbre tiz ezer német forintoknál, példának okáért romában. a szent péter templomának, antiochiában házai valának, és azokhoz joszágok, Ciliciában, tarsis városában joszága, alexandriában, és sok helyt egyiptumban, joszága, az euphrátes tartományiban joszágokot birt, és egy része ezeknek a joszágoknak füszerszámokal adozot, ugy mint, spikinárd olajjal, balsamumal, fa héjal, sáfrányal, és más egyéb drága fü szerszámokal, a lámpásokban. és a füstölökben.

Tegyük mind ezekhez azokot a templomokot., a melyeket Constántinus, és szent Ilona, azö annya. épittetének jerusálemben, bethlehemben. és mindenüt a szent földön, Constancinápolyban atizen két apostolok templomát, hát menyi ajándékokot ada atemplomokra, az egész birodalmában, v. euseb. de vita Const.lib III. C.34.35. az utánna lévö Császárok, gubernátorok. nagy urak, mit nem adának, el ne felejttsük azokot a nagy uri aszszonyokot, akik sok joszágjokot el hagyván, szegényül éltenek, romában, szent paula, szent melania, és meg mások, számlállyuk ide apüspökök ajándékit, akik egy másra valo nézve ékesitették, és gazdagitották a templomokot, itélyük el tehát mind ezekböl, mitsoda gazdagok valának a nagy városokban lévö fö templomok, fö képpen az ollyan tartományoknak fö városiban, a mely tartományokot mostanában. országoknak tartanánk.

Azt láttyuk, hogy az alexandriai szent egyház, igen gazdag volt, élémosinárius szent janos idejében. aki igen szentül költötte annak jövedelmét, láttyuk a szent gergely leveleiböl, hogy mitsoda nagy bajavala aromai szent egy háznak. a joszágival, amelyek sok országokban valának el szélyedve, ki siciliában, spanyol országban, galliában., mitsoda nagy gondgya vala arra, hogy azokal arabokal, kik azokot mívelték, hogy jól bánnyanak, hogy a jövedelmekböl, a szegényeket segittsék, mind ezeket könnyü el hinni azoknak, akik. egy kevesé tudgyák. aromai birodalomnak nagyságát, és gazdagságát, ahol közönséges dolog volt, egész falukot testálni egy jó baráttyának, a pogányok templomíhoz sok joszágok valának, rendeltetve, igen nagy summa pénz kivántatot esztendö által azö áldozattyokra, játékokra, és más bálványozo Ceremoniákra, a mely keresztényeknek el vették joszágokot, a bálványok templomira adták, euseb. vita Const. III. C.35.

Ezek a templombéli nagy joszágok, egészen a püspökök kezeknél voltanak, Conc. antioch. an.341. Can.ult. de azon idöbéli szent püspökök, nem hogy azon örültek volna, de söt még azt az idöt szánták amelyet annyi sok gond viselésben kelletet el tölteni, szent agoston. egy nehányszor viszá akarta adni a szent egy házának joszágát, de anép nem akarta viszá venni, possid. vita. C.24. Chrysostomus szent János. azt hányá akeresztények szemére, hogy azö fösvénységekel, és keménységekel., arra kénszeritették a püspökököt, hogy a szent egy házaknak, bizonyos joszágokot szerezenek, azért, mert a szüzek, az özvegyek, és más szegények, meg holtanak volna éhel, hogy ha tsak az alamisnára birták volna magokot, mint az elsö idökben, abbol két rendeletlen dolog következik, mondgya eza szent, ti magatok hevertek, és az Istennek papjai, hozájok illetlen dologban foglalatoskodnak, és meg másut, apüspökökön nagyob gond vagyon, mint sem atisztartokon, és a gond viselökön. és atí lelketek üdveségéröl valo gondolkodás helyet, minden nap olyan dolgokért busittyak öket, a melyek a szám vévöket, és szám adokot illetik, meg másut, ati embertelenségtek, csufoká tesznek minket, mivel az imádságot, atanyitást, és más szent foglalatosságokot el hagyuk, azért hogy mindenkor alkudgyunk, a bor, buza, és más étel némü arusokal, ugy anyira hogy minket ollyan neven neveznek, a mely inkáb illenék avilágiakhoz, st Chrysos. in matth. XXVII. 10.hom.85. mind azon által idövel el tudák magokrol a gazdaságot, eleinte mindgyárt az archidiaconusokra bizák, azután gondviselököt tartának, és idövel azt is meg nyerék afejdelmektöl, hogy minden városban legyen olyan tiszt, ki a szegényekre visellyen gondot.


51. Beszélgetés 
Az Ispotályokrol.

Nagyob részit az egy házi joszágoknak, az ispotályok, fel állitására, és tartására forditották, az görögök, és aromaiak, az ország jováért,, azon igen valának, hogy a heverököt, és a munkálkodhato koldusokot ki irttsák, de nem láttyuk, hogy az iránt valamely rendelést tettek volna, az olyan nyomorultakrol. kik nem kereshették kenyereket, azt tartották, hogy az ollyanoknak jobb meg halni, hogy sem mint haszontalanul szenvedésben élni, és ha egy kevesé bátrak valának, még magokot meg ölték, akeresztények. leg inkáb alélek üdveségre vigyázván, a szegényeket el nem hagyták, és a kiket mások el hagytak, ök azokra viselnek vala leg jobb gondot, nem tsak akeresztény szegényeket, de apogány szegényeket is tartották, juliánus apostata, azt jovallya vala a galatiai pogány fö papnak, hogy a keresztényeket követvén, ö is ispotályokot álittson fel a szegények számára, ö a kereszténység szaporodását három dolognak tulajdonittá, hogy a szegényekre gondot viselnek, hogy a holt testeket nagy gondal el temetik, és hogy méltoságal tudgyák magokot viselni. julia. ep.49.

A keresztények két féle képen segittik vala aszegényeket. baron. ad martyr. 8.aug. elöször alamisnát osztogatnak vala nékiek, roma városának mindenik részin, vala oly bizonyos hely, melyet nevezék diaconicumnak, egy diaconus mindenkor ót lévén, ót is osztogatták az alamisnát, st.greg.libr.IX. epist 24. más képen is segitették, mert lako helyet adtak nékik, és együt táplálták öket, mihent pedig az anyaszent egy haz fel szabadula, egy nehány féle házakot épitének, a melyeket mi mind ispotályoknak neveznénk, de agörögök azoknak, külömb külömb féle neveket adának, akülömbözö renden lévö szegényekhez képest.

A mely háznál nevelik vala, a tanált Csecsemö gyermekeket, azokot nevezék. brephotrophium., ahol az árvákot nevelék. azokot. orphanotrophium, a hol abetegek voltanak, nosocomium, xenodochium, az ollyan szállásokot ahova a jövevényeket fogadták, gerontocomium, a hol az öregek laktak, prochotrophium., a hová minden féle szegényeket bé fogadták, az illyen házakra rend szerént mindenkor pap viselt gondot, valamint alexandriában. szent isidorus theophilus patriárka idejében. Constancinápolyban szent sámson. baron ad 3 dec. et 27.jun. de valának még ollyan különös emberek, kik a magok költtségeken. ispotályokot tartottanak, valamint szent pammachius, és szent gallicanus, ostia varosában, ez az utolso, mind patricius, mind fö polgár mester volt, mindenek tsudával nézték, hogy egy olyan nagy méltoságban lévö ember, akinek meg volt egy szer adva, a gyözedelemnek pompája, és aki Constantinus császárnak baráttságaban volt, egy olyan, a szegények lábait mosa, az asztalnál szolgályon. nékik, és a betegekhez lásson.

A szent püspökök nem kimélették a pénzt, az illyen költésekre, de még ezeken kivül, nagy gondgyok vala, a szegények temetésére, és arabok váltására, kiket a barbarusok fogtak volt el, az illyen gyakran történik vala a romai birodalom vége felé, ezen két dologért, hamás képpen nem lehetet, a szent edényeket is el adgyák vala, szent exuperius püspök az illyen jó tételért oly szegénységre juta, hogy az eucháristiát kénszeritteték. egy kosárban tenni, és akristus szenttséges vérit, egy üvegben tölteni, st hier. ad rustic. et martyr. 28.sept. szent paulinus püspök mindenit el adván, magát is rabságra adá. hogy meg válthassa. egy özvegy aszszonynak afiát, greg.III. dialog c.1.2. ez igy lévén, a szent egy házak kintsei, az arany, és az ezüst, a melyekel fel valának ékesitve. ót tsak ugy valának, mint aletett kints, amelyet ha a szükség kivánta, hasznos dolgokra forditották, amidön közönséges éhség, vagy nagy szükség volt, ollyankor mindent, a szent lélek élö templomira forditották, ambr.II. off C.28. hier. ad nepot. az ollyan rabokot is fel váltották, a kik az impériumban szolgáltanak, föképpen, ha keresztények lévén, pogány, vagy sidó urok volt. Jo.diac.vita. st greg.lib.IV.C.43.


52 Beszélgetés. 
A klastromokrol.

Az üldöztetések után kezdének klastromokot épiteni, akeresztények közül sokan, még az üldöztetésekkor, az egyiptumi pusztákban rejtették volt el magokot, némellyek ót is maradának holtig, mint szent pál, akit elsö remetének tartanak, hier.vita. st pauli. szent antal magános életet élvén, hazájához közel, a pusztában ment, hogy ót nagyob szabadságban lehetne, és távulab lenne mind azoktol a kisértetektöl, a melyeket az emberek okozhatnák, ö kezde leg elöbször tanitványokot gyüjteni, maga mellé, akik együt éltenek, ezeket nem nevezék azután többé asceteseknek. hanem barátoknak, remetéknek, az ollyanokot Cenobitáknak nevezék, kik egy társaságban éltenek, és az ollyanokot anachorétáknak, akik a pusztaban maganoson éltenek, a Cenobiták mind az által, igen maganos életet éltenek, soha senkit amagok társokon kivül nem láttanak. más lakosoktol, egy nehány napi járo földre laktanak, anagy száraz fövenyes pusztában, a hová még tsak vizet is meszünen kelleték vinni, söt még atarsokot is tsak estvéken látták, egész nap a kalyibályokban dolgoztanak. egyedül, vagy ketten. ketten, de mindenkor nagy halgatásban, akalyibák pedig mesze valának egy mástol. mivel elegendö helyek volt abban a nagy pusztában.

szent Antal, szent hilarius szent pacomius, és a többi akik ezeket követték, nem kivántak semmi ujságot be venni., se a több jó rendeket meg szaporitani, hanem az evangyélium valoságos meg tartásának tráditioját akarták meg tartani, arégieb ascéteseknek példájokot akarták követni, valamint égyiptumba valának a szent marcus tanitványi, Cassiánus irása szerént, XVIII. inst.5.Col.5. akik alexandria mellet laktanak el zárkozva, ezek imádkoztanak, a szent irásrol elmélkedtenek, és tsak estve ettenek, az illyenek a jerusálemi elsö anyaszent egy házat akarák követni, az apostolokot, és aprophétákot, nem azt keresék. hogy tsudállyák az ö rend kivül valo élettyeket, hanem hogy ugy éllyenek mint igaz keresztények, hier. ad paulin. item ad rustic. ezt meg lehet látni a szent basilius regulájiban, a ki mindennek, tsak az évangyéliumi rend tartást jovallya, a köntösröl. példának okáért azt mondgya, hogy egy kereszténynek, tsak a tiszteségért kel magát bé takarni. azért hogy a hidegtöl magát meg oltalmaza, de nem kel magára sokat rakni, egy köntösel bé érje, a mind napalra, mind éttzakára szolgállyon, emind meg lehetet. abban az országban a melyben ö lakot. basil. reg.suf.n.22.

A mi az akori barátokot meg külömbözteté atöbitöl nem egyéb, hanem hogy ellene mondottanak aházaságnak, jószágnak, és a más emberekel valo társaságnak, söt még az attyafiokal sem társalkodtanak, de másként ezek jó világiak valának, kik nagy tsendeségben dolgoztanak, kik arosz erkölcsök ellen viaskodtanak, hogy tiszta szivüek lévén, az Istent meg láthassák,

A szüntelen valo böjt, amértékletlenségnek el törlésére czélozot, azután, a tisztátalanság meg elözésére, és hogy az elme, mind alkalmatosab, mind szabadab lehesen a mennyei dolgokra, arra igen vigyáztanak, hogy elegendö eröjök legyen a minden kori munkára, keveset aluttanak, de egésségeket el nem rontották, ugy anyira hogy igen sokáig éltenek betegség nélkül, az atyák életében láttyuk, hogy szamtalan elt nyolczvan vagy kilenczven esztendeig, sokan száz esztendeig., illyen példákot látunk. leg inkáb az égyiptum béliek közöt, akiket mindnyájan okosoknak tartották, és a kik meg ért elmével valo végezésböl, ollyan rendet tartottak aböjtölésben, hogy minden nap nona után, két kis kenyeret meg ettenek, mindenik hat oncziat nyomot. és tsak vizet ittanak

A pusztában valo lakás. igen használt. atisztátalanság, és a fösvénység kisérteti ellen, ök afösvénység ellen, anagy szegénységel állottak ellent, abban hiven meg maradának, hogy semmi saját jószágot nem birtanak., és a mi meg maradot, aminden napi munkájoknak árrábol, a szegényeknek osztogatták. az ö munkájokal pedig. hajokot raktanak, mondgya szent ágoston. de mor. eccl.1.C.67. aharagot, ahalgatásal gyözték meg, aresttséget, amunkával, a szomoruságot, az imádságal. és a soltárok éneklésével, akevélységet. az engedelmeségel, és a sanyargatásal,

Valának olyan barátok, kik a mezei munkában. foglalatoskodtanak, vagy magok számokra, vagy pedig nap számra dolgoztanak, az aratáskor. vagy a szüretkor. reg.st.ben.C.48. lehet hogy innet vették fel atizedekre valo fel osztást, mivel mindenik tized elött, egy decanus volt. reg. st.ben C.21. mert arégiek eszerént. oszttyák vala el, a munkásokot, arabjokot. Columella, lib.I.C.ult. a barátok közül, atekélletesebbek. azt tartották, hogy az illyen munkák. az elmét igen el foglallyák, azért tsak magok kalyíbályokban maradtanak. ót gyéként, és kosárt tsináltanak, és az illyen munkában, elmélkedhettenek. a lelki dolgokrol, mindenik mivelt közöttök valamely munkát, némelyek könyveket irtanak le. Cass.Collat.24. de mortific. C 3.4.

Az illyen szegény, durva, és alatson életért., akényesek meg vetik vala abarátokot, st aug. de op. monach. söt még akeresztények is csufságot üztek belöllök, némellyek erö szakot miveltek rajtok, meg verték, a házakbol ki huzták, és a birák eleiben hurtzolták öket, de azö alázatoságok, és békeséges türések, még annál nagyob fényeségel ki tettzet bennek,

De meg ellenben, az okos emberek szerették, és tisztelték öket, apapok, és a püspökök, sokakot is választottanak közüllök püspököknek, és akoron ugy éltenek valamint atöb Cléricusok, ugy tettzik mint ha az elsö idökben lévö barátok, nem kötelezték semmire magokot, szent basilius mondgya, hogy a barátok fogadás nélkül tartották meg, aházaság nélkül valo életet, ad amphiloch. 19. de azt helyesnek itéli, hogy arra fogadást tétessenek vélek, azért, hogy ha viszá térnek a világi életre, a penitentzia tartás alá vethessék öket.

szent Chrysostomus beszél egy olyan barátrol, aki viszá tért avilági életre, de arrol ugy beszél, mint olyan dologrol, amely szabad volt, ad fidel. patrem, azért is jovallya egy atyának, hogy afiát arra a szent életre adgya, még tiz esztendös korában, és ót hadgya husz esztendös koráig, hogy addig a jó erkölcsre szoktassa, magát., ez a szent, maga el hagyá abaráti életet ött esztendö mulva, azért hogy az egésségit helyre álithassa, de azt láttyuk, atheodorus nevü jo akarojának tett panaszábol, hogy azok gyalázatosok valának. kik abarati élettel, el hagyták ajó erkölcsöt, furcsaságbol, vagy unadalombol, szent agoston világosan mondgya, hogy azok. kik el hadgyák aklastromot, fogadások ellen vétkeznek. aug. in ps.79.v.12. in ps.95. C.12. az anyaszent egy ház penitentziát adot az ollyanoknak, de világi képen meg nem büntették az olyanokot, hanem gyalázatot szenvedtek.

A klastromi szent élet, anyira kezdék fényleni, hogy nap keleten egy kevés idö alat. egy nehány ezer barátok, és klastromok. valának, v. st Chrys. hom.14. in ep.1. ad timoth. st aug. de mor eccl.1. C.67. tsak egyedül a szent pacomius reguláján. öttven ezer barátok valának, ezek klastromokra valának fel osztva, és mindenik klastromban. egy abbás parancsolt. ezek mindnyájan eszsze gyülnek vala a husvéti innepekre, hier. in praef: in reg. st pacom. et epist. ad eustoch.1. semmi nem vala könnyeb, mint az illyen klastromokot fel állitani, se földet, se egyéb joszágot nem birtanak. a mi fel gerjeszthette volna az irigységet, ahoz se szabadság, se segittség nem kivántatot. hogy mindeneket el hadgyák. és olyan puszta helyekre mennyenek lakni, ahol soha ember nem járt, és ót nyomoru kalyibákot epittsenek, fábol, vagy nádbol, és hogy ót élödgyenek, csendeségel és munkával, nem hogy másoknak terhekre lettek volna, de sött még a közönséges jonak hasznára valának, meg segitvén sok szegényeket munkájokal, amint ide fellyeb meg mondottam, itt szollok az elsö idökröl, mert amidön abarátok el kezdék hagyni a pusztákot. és az egy házi dolgokban kezdék magokot avatni, a Calcedoniai gyülés meg tiltá hogy klastromokot csinályanak. apüspök engedelme nélkül, Can.4, aklastromok. anyira meg szaporodának, hogy a varosok mellé is kezdének épiteni, act Conc. v.an.535. nem is lett volna igasságos. hogy ollyán böv országok, mint olosz ország, sicilia, és görög ország. klastromok nélkül lettenek volna, de abarátok ótt is magánoson éltenek nagy tsendeségben.

Mikor pedig avárosokhoz közel laktanak. ollyankor aközönségesen valo templomban jártanak, apüspok prédikáciojára, és a szenttségek fel vételére, ót nékik mind együt különös hellyek volt, mind azáltal aklastromokban, vala orátoriumjok, ahol közönségesen imádkoztanak, azoknak pedig, kik a varosoktol távul valának, papjok volt magok közül, és végtire azt rendelék, hogy mindenik klastromban leg aláb egy pap lenne, és igy nem lévén alkalmatosság aki menetelre., ugy lesznek bé zárkozva. a klastromban. valamint aholtak a koporsokban. ezt az ókát adá eutychius eretnek. amidön nem akara a Constancinápolyi gyülésben menni, szent flavianus eleiben. Conc.Calced. act 1. p.191.

A leányoknak is vala apusztában klastromok. söt még közel laktanak abarátokhoz, hogy segittséget vehessenek töllök, de meg annyibol elég mesze laktanak töllök, hogy semi gyanoságot nem lehetet rollok gondolni, az ö kalyibályokot a barátok tsinálták, ök pedig abarátoknak köntöst csinálnak vala, ö hozzájok pedig tsak az öreg emberek mehettenek, akik már arra voltanak rendeltetve. látunk példát az illyen klastromrol, a melyet a szent pacomius huga állitta fel. vita.st.pacom. C.28. azután avarosokban is épitének klastromokot, és együvé gyüjték az olyan szüzeket, kik Istennek szentelték magokot. és akik annak elötte amagok házoknál laktanak. az égyiptumi. és syriai apátzák, ahajokot el mettzették, tisztaságnak kedviért, másik pedig hajokot viselték, st.hier. epist.48. ad sabinian. szent Chrysostomus eszerent irja le az apátzák köntösét, az ö idejében, egy kék dolmányok volt, amelyet az övel szoritották magokhoz, fekete hegyes paputsok, a fejeken fejér ruha, és rajtok egy fekete palást, mely egészen bé fedte öket, tetétöl fogva talpig. hom 8: in 1. tim.II.9.

A mely püspökök, egy társaságban akarák tartani a Cléricusokot, azok abarátoktol vevének példát, és magok is ahoz szabák magokot, szent gergely pápát, aklastrombol vitték papságra, és azután tele vala udvara szent barátokal, a kik közül nagy szent püspökök lettek, atöbbi közöt szent ágoston, az ángliai apostol.

A valoságos baráti életnek avala ahaszna, hogy az ollyan tiszta lelkek, kik akereszttségnek ártatlanságát meg tartották, a tekélletességet el érhessék, vagy hogy, ameg tért bünösök, apenitentzia tartás által, meg tisztulhassanak, aklastromokban,. azért is vesznek vala bé minden féle renden lévöket, és idösüeket, a mely gyermekeket az attyok oda adot, hogy még idején meg oltalmazhassák avilági veszedelemtöl, az ollyan öreg emberek, kik szentül akarák életeket el végezni, ollyan házas emberek a kiknek a feleségek is hasonlo eletet akarának élni, mind ezek akülömb külömb féle renden lévö személlyek mitsoda renden éllyenek, meg lehet látni a szent fructuosus érsek réguláiban. az ollyanok kik egy nehány esztendökig valo penitentia tartásra kénszeritettek, sokal alkalmatosabnak tarthatták azokot valamely klastromban el végezni., ahol mind jó példát mind vigasztalást találhattak,. mint sem a világiak közöt, különös életet élni, ugyan láttyuk is azt. hogy a klastrom büntetö hely volt, ahová régenten tették. mint a tömlötzben. vagy exiliumban. anagy urakot, de sött még agörögok közöt a Császárokot is, és galliában. a királyokot.


53 Beszélgetés.
Hogy mitsoda hasonlatosága volt. abaráti életnek, az elsö
keresztényeknek életéhez.

A baráti élet, valoságos láthato bizonysága az Isten rendelésének, és gondviselésének, hogy meg maradgyon az anyaszent egy házban mind végig, nem tsak atanitásnak tisztasága, de még ajó erkölcsöknek követése is. mivel ha meg olvasák, amit mondottam akeresztényi életröl, ennek az irásnak második részében, és azt esze vetik aszent benedek regulájival, és aklastromokban lévö szokásokal, meg láthattyák hogy a külömbség nem nagy.

Azt mondottam, hogy a keresztények avallást leg föveb dolognak tartották, és a világi dolgot azért el hagyták, abarátok, kik avilági dologtol meg váltanak, ezt követik, hogy szabadosabban. mivelhessék aleg szükségeseb dolgot, ezért nevezik öket religiosusoknak, hogy ugy mondgyam. vallás követöknek, minden jó keresztényeket, igy nevezték az elött.

A keresztények, mind közönségesen, mind különösön, gyakorta imádkoztanak, a soltárokot. sohult. se job rendel, se szorgalmatosabban nem énekelik, mint aklastromokban, amely mostanában is azon rendben vagyon. valamint szent benedek idejében, ennek elötte tizen két száz esztendövel, abarátok kezdették a primának, és a Completoriumnak officiumit. annak elötte, azok házi könyörgések valának, minden tselédes gazda, könyörgést tévén regel, és estve, Cassiánus. mondgya, hogy az ö idejében még az uj szokás volt, 3.inst.4.6. mind ezekben. ugy kel a Cannonusokot tekinteni, valamint baratokot, a keresztények gyakorta Communicaltak. abarátok hasonlo képen tselekedtenek, a szent apollonius tanitványi rufinus mondása szerént, minden nap Communicáltanak, abarátok sokáig meg tarták azt a szokást, hogy magoknál meg tartották a szent Eucharistiát. és azt magok bé vették, ha papjok nem volt, st.basil.ep.280. ad Caesar.patr. sokan pediglen. akik illyen formán nem tarthattak magoknak. azok két esztendeig sem Communicálhattak, st Chrysost. hom.17. in ep.ad hebr.

A keresztények. igen gyakorlották a szent irás olvasását, a szent benedek régulája is ezt igen hagya, föképpen nagy böjtben, és minden vasárnapokon. st ben. reg 1.C.48.

A halgatás abarátok közöt. amint már meg mondottam, igen szükséges volt, azért hogy el lehesen kerülni a beszédben valo vétkeket, amelyek oly közönségesek az embereknél, ugy mint asok ember szollás., szóhordás, tsufság, illetlen tréfa, asok haszontalan beszéd, mindenkor is azt tartották. hogy az aleg jób renden lévö klastrom, ahol meg tarttyák. ahalgatást, a keresztények engedelmesek valának püspökjökhöz, magok közöt egyesek valának. ahiveknek szállást adtanak., és alamisnát a szegényeknek. mind ezeket mostanában is meg tarttyák a klastromokban.


54. Beszélgetés. 
Hogy mi okbol külömböztetnek meg abarátok külsö képpen.

Azt mondhattya valaki, hogy ha abarátok tsak keresztényi modra, akartanak volna élni, miért kivánták magokot annyira meg külömböztetni külsö képen. atöb emberektöl,? mire valo a meg külömböztetés az ollyan dologban., a mely tellyeségel nem szükséges? mire valo az a Csufos formáju köntös.? aza külömbözés az ételben, le fekvésben, fel kelésben. egy szoval. mire valo mind az, ami öket különös nemzeteké tészi. a töb keresztény nemzetek közöt,? a szerzetesek. miért külömböztetik meg magokot egy mástol, olyan dolgokban, amelyeket se nem hagya, se nem tilttya az Isten törvénye., ugy tettzik, rnint ha mind ezekel. tsak magokot akarták volna tiszteltetni anépel, és azért, hogy töb jót tegyenek vélek, elegen vannak tehát ollyanok, kik eszerént gondolkodnak, és beszélnek, bal itéletel léven felöllök azért, mert nem tudgyák arégi dolgokot, mert ha valaki valojában meg akarná visgálni. a barátok, és mi közöttünk lévö külsö külömbséget, meg láthatná, hogy mind az. a regi szokásokbol valo maradék, amelyet ök annyi saeculumtol fogvást meg tartották. és a melyet avilágiak annyira el változtatták,

Hogy aköntösön kezdgyem el, szent benedek azt mondgya, hogy a barátoknak elég egy hoszu dolmány. egy tsuklya, és egy Scapularis, reg. st ben. C.55. a dolmányt palást nélkül, már annak elötte régen viselték aközönséges emberek, vilia vendentem. tunicato scruta popello.hor. 1 ep.7. a Cucullust, vagy atsuklyát. a paraszt emberek viselték, de mint hogy hidegben. és esöben. alkalmatos afejet béfedni véle, azért nem tsak a közönségesek. de a fö renden lévök is kezdék viselni, pullo maevius, alget in Cucullo. mart. szent benedek amunkára. ád még egy scapularist is, amely sokal széllyeseb, és kurtáb volt. mint sem amostani, ez, a mint a neve is meg mondgya, arra valo volt. hogy a terh alat avállat bé fedgye. és aköntöst meg kiméllye, ennek is volt tsuklyálya, valamint a Cucullusnak, és azt a két köntöst, különösön viselték, a Scapulárist, mikor dolgoztanak, a Cucullust atemplomban, vagy a klastromon kivül, idövel abarátok a Scapulárist, a köntösök közöt, leg szükségesebnek tarták lenni,

Mind ezekböl ki tettzik. hogy szent benedek ollyan köntöst adot abarátoknak. amitsodást viseltek aparaszt emberek, az ö hazájában, és abban más külömbség nem volt, hanem hogy mind egy formáju. és egy szinü volt. azért, hogy egy köntöst, egy nehányan viselhessék, nem kel tehát azt tsudálni, hatizen két száz esztendötöl fogvást valamely változás lett aköntösben,, a föld, és a sokszori reforma szerént, az ollyan barátok közöt, kik a szent benedek reguláját követik. az ollyan szerzetesek pedig kik ött száz esztendötöl fogva álitattak fel, meg tartották a köntöst, a mely akoron szokásban volt. nékünk anehéz dolognak tettzik, hogy fejér ruhát nem viselnek, de a fejér ruha viselést. közönségesen, szent benedek ideje után sokal vették bé, lengyel országban, még most is sok helyt nem viselnek, török országban pedig, lepedö nélkül fekusznek, tsak nem öltözve, nyárban mezitelen. valamint olosz országban. arégula azt hagya abarátoknak. hogy köntösökben hályanak, még tsak az övököt se tegyék le.

A mi pedig az eledelt illeti, azt már meg mutattam, hogy rend szerént a keresztények. sött még sokan apogányok közül is, kerti veteményel, és halal éltenek. és asztal felet olvastattanak, azt is meg mutattam hogy gyakorta böjtöltenek a keresztények, az anyaszent egy ház böjtin kivül is, és hoszu imádságokot mondottanak asztal elött, és asztal után, szent benedek nem parantsolt tehát. semmi rend kivül valo dolgokot, söt még kedvezésel volt hozájok, meg engedvén abarátoknak hogy két féle föt étkek legyen. és egy kevés bort igyanak, reg. st ben. C.39. et 40. az ételnek, és az aluvásnak idejét, amelyet most követik abarátok, régenten azt, mindenek követék, az utolso saeculumig. philip Com. 1.2. C.13. ebédet kilentz, vagy tiz orakor ettenek, valamint mostanában amunkások, vatsorát pedig hat orakor, közönségesen nyolcz orakor feküdtenek le. és négy orakor költenek fel.

A dormitorium. vagy hálo ház, a mint arrol emlékezik a szent benedek regulája, leg jobban meg mutattya a közönségesen valo életet, mivel a valoságos társaságban valo élet az, amidön egy házban hálnak, és esznek, jobban is kitettzik abbol a szegénység, és ajó erkölcs, nintsen oly veszedelemben, mivel asuperiornak. könnyü tsak egy tekintettel meg látni, hogy ha nem tselekeszneké valamit atisztesség ellen, mivel aregula azt hagya, hogy a dormitoriumban, mindenkor világoság legyen. és az ágyok, egy szalma sákbol, és egy pokrotzbol állot, apusztában lakozo barátok Cellái, kalyibák, vagy egy mástol mesze valo kis házatskák valának, valamint mostanában a Cartusiánusok, vagy a Camaldulok Cellái, némely kor két vagy három barát is lakot együt.

Egy szoval ugy tettzik, hogy még mostanában is fel találom aklastromokban., a régi romai házaknak formájokot, valamint azokot le irják vitruvius. és palladius. atemplom, amelyet leg elöbször találunk. azért hogy avilágiak szabadosan mehessenek bé,. ugy tettzik mint ha a helyet a nagy palota helyet volna, a melyet a romaiak nevezték atriumnak. onnét egy udvarban mentenek., a mely körül volt véve folyosokal, a melyeknek görögül neve peristylus. a refectorium aromaiaknál, atriclinium volt, a kert pedig rend szerent, a klastrom háta meget vagyon, valamint volt aromaiaknál.

De már ez akár mint volt, aleg bizonyosab., hogy azok aszentek kik abarátoknak rendet szabtanak., nem azt keresték hogy holmi ujságokot hozanak bé, sem hogy magokot meg külömböztessék, valamely különös élettel, mert ugyan is miért tettzenek abarátok oly tsudálatosoknak, azért mert avilágiak egészen meg változtatták szokásokot, valamint hogy mostanában tsudállyuk azokot arégi épületeket, a melyek annyi saeculumtol fogvást meg maradtak, és valamint hogy mostanában is atudos épitö mesterek tanullyák azoknak arégi épületeknek formajokot, tudván azt hogy az ö mesterségeket, azok a fö példák vitték anyira. hasonlo képen, akeresztényeknek is kel vigyázni azokra, a miket követnek a klastromokban, ót élö példáit láttyuk akeresztényi tanitásnak, azt meg. kel vallani, hogy a klastromok. a régi dolgoknak. kints tarto helyei, aleg régieb kéz irások ótt talaltattak fel. ót voltanak az atyák irási, és a Conciliumok szabot rendi, mostanában is találnak ót minden nap. anyaszent egy ház béli régi irásokot., egy szoval ót maradot még meg leg nagyob tisztaságban az évangyélium tartása, a mely tartásbol. hová továb el távoztanak, avilágiak.


4 Rész

55 Beszélgetés
Hogy menyire meg bomlottanak. és el távoztanak
akeresztények.

Ezt az aláb, aláb valo le szállást, szükséges hát hogy még meg magyarázam. és minek utánna le irtam volna arégi keresztények szokásit, szükségesnek gondoltam fel tenni a föveb okait annak anagy külömbségnek., amely azon régi szokások közöt vagyon, és amostaniak közöt, a pedig ollyan nagy, hogy sokan lésznek, kik a beszédemet, az ollyan idegen országban járok beszédgyekhez hasonlittyák, akik nékünk a kinaiakrol beszélnek, mivel a tudatlanok nehezen hiszik azt el, aminek bizonyitását nem értik, az irás tudok elött pedig világos igasság lészen, nézük meg tehát tsak közönségesen, mi formában eset. az az el távozás.

Mihent Constántinus a kereszténység mellé álla, azonal seregestöl kezdének meg térni anépek, hesych.epist. ad august.198. al.79 n.6. és akoron betü szerént bé tellyesedék az anyaszent egy házrol valo jövendölési aprofétaknak, isa.11.3. hogy fel magasztaltatik, valamint avilágon lévö leg nagyob hegy, ahoz folyamodnak a nemzettségek, hogy meg tanittsa öket az ur utaira, és ösvényire. ezen kivül, minden nap látták azokot a fényes tsudákot, amelyek lesznek vala, a martyrok temetöjén, meg azokot a szent szokásit a keresztényeknek, és a meg gyözhetetlen erejét annak avallásnak, a melyet három száz esztendeig tarto kegyetlen üldözések. hová továb még jobban meg erösitették, de még másként is, a bálványozást, és a nevettséges theologiáit a poetáknak, anyira meg vetették vala már annak elötte a filosophusok, hogy nagyob része az okosoknak. azoknak semmi hitelt nem adot. és tsak amagok hasznokért oltalmazták a nép vallását, amint hogy azt könnyen el is hagyák, mihent láták, hogy a közönséges hatalom el hagyta, azért, sokan közüllök keresztényeké lének, mások vallás nélkül maradának. a szabados szokásért, vagy azért hogy nem akarák értelmeket ahitnek együgyüsége alá vetni, vagy azért, hogy feslet élettyeket, roszul kereset joszágokot el ne hadgyák. vagy szerentséjeket. rosz uton kereshessék.

A valoságos pogányságban. tsak két féle emberek maradának tehát meg, ugy mint, aközönséges, durva, és tudatlan nép. akit tsak a bé vett szokás igazgat. és aki tsak aláthato dolgot szemléli, azután. az ollyan különös elméjüek, akik haszontalan valo elme futtatásbol., akarták oltalmazni a bálványozást, arégiséghez valo tiszteletnek kedviért, vagy azért hogy némely filosophusok,. más féle értelemre magyarázák vala. a kí gondolt historiákot, valamint aplatonicusok. tselekesznek vala abban az idöben, távul lévén azö mestereknek plátonak, jó értelmetöl, ezek kivevék. azö tanitásábol, ami leg aláb valo volt, és azt esze elegyitvén apythagoraséval, és az egyíptum béliek titkos tudományival. mind ezekböl egy ollyan vallást tsináltanak, amelynek fundamentuma, boszorkányság volt, és ajó, vagy a gonosz lelkekhez valo tiszteletnek szine alat, jóvá hagytanak minden féle ördöngösségeket, illyen vala a juliánus apostata vallása, annak ágait le irja apuleus, plotinus, és porphyrius st aug, de Civ. VIII. C.11.12.18.

Igen nehéz volt meg oltalmazni, hogy annyi sok számu új keresztények köziben ne szivárkozék. ollyan állapot, amelyet avilági haszon keresés okozot. ugy mint, az elömenetelre valo igyekezet, az attyafiakhoz. és jó akarokhoz valo kedv keresés, de sokan az illyenek közül, tsak a Cathecumenusok közöt maradának. aug. in joan. VI.26. tracta.2. és nem adhatván magokot akeresztényi szoros tudomány alá, akereszttséget tsak halogaták, sokan mind halálig, azért hogy meg maradhassanak abban. a nyomorult szabadságban., és vétkezhessenek. penitentzia tartás nélkül, mások pediglen. meg kereszteltettek., de valoságal meg nem tértenek. v.aug. de Cathechiz. C.17. hier. pro catech. akar mely nagy szorgalmatoságal. visgállyák vala is meg apüspökök a Competenseket, de emberek lévén, lehetetlen volt. hogy némelykor meg ne tsalták volna öket.

Sokan még azok közül is, kik jó keresztények valának, naprol, napra. aláb szállának mivel a martyrságnak félelme meg szünvén. ahalál nem tettzék az után oly közel valonak., és atsendeség más fele veszedelmet okoza, mert a vigyázást el hagyatá. még az üldözesek idejében ki tettzék akeresztényekben lévö buzgoságnak fogyatkozása, az atyák arrol eleget panaszolkodtanak, és a kegyetlen üldözéseket, a vallás béli meg tsökenéseknek tulajdonittyák, leo.serm.6. in epiphan. C.3. Cypr. de lapsis. dionys.alex. apud Euseb. VI. hist.34. euseb.VIII. hist.C.2. abuza, mindenkor elegyes volt akonkolyal, tudni illik, az ollyan keresztényekel, amint origenes mondgya, kik a templomban el menvén, apapok elött, magokot meg hajták. az oltárhoz valo ajándékot meg adták, de arosz szokásokot meg nem jobbitották, se rosz erkölcsöket. el nem hagyták, orig hom.25 in num. 21. in jos.

Mi vala tehát már az állandó békeségben., a midön nem tsak veszedelem nélkül, de betsületel viselték akeresztényi nevet,? Chrys hom.24. in acta martyr. mint hogy akeresztényé lett fejdelmek, és magistratusok, ajoszágokot meg tarták, tiszttségeket követék, és keresztényül is éltenek, erre valo nézve, a hiveknek közönségese, nem kezde annyira tartaní mint az elött. atiszttségtöl, gazdagságtol, és az alkalmatos élettöl, ugyan ezért is, agyönyörüséghez valo szeretet, a fösvénység, és a nagyra vágyás, fel serkenének, a világ ha keresztényé lett is, azal tsak világ marada, lassan, lassan, külömböztetni kezdék akeresztényeket, a szentektöl, és a buzgoktol, szent chrysostomus gyakorta panaszolkodék, hogy a halgatoi azal mentik vala magokot. hogy ök nem volnának barátok, nekik feleségek, és gyermekek vagyon, akiknek keresni kel, chrys. ad fidel.patr. idem. hom 7. in matth. mor. in fine. mint ha, azok aromai, vagy korintus béli keresztények, akiket szent pál int atekélletességre, és akiket szenteknek nevezi, nem lettek volna házasok.

A természetnek meg romlása, mindent meg ront, viszá kezdének élni azal, ami addig jonak láttzot lenni, avasár napokon, és anagy innepeken lévö vigasságok., meg haladák akeresztényi jozonságnak, és szemérmetességnek határit, greg naz. orat 6. basil. orat. de ebriet. szükségesnek találák amint már meg mondottam. anegyedik saeculumban., el törleni azokot avigasságokot. amelyek lésznek vala, a mártyromok innepekor. st.aug. ep.29. nov. és meg tilták, a Clericusoknak, alakadalmakban valo jelen lételt. origenes azt jol észre vette vala, hogy mitsoda nehéz dolog meg egyeztetni az érzékenység béli gyönyörüségeket. a lelki vigaságokal, orig Contr.Cels. a test ollyan mint a szolga, akinek mentöl inkáb kedveznek, annál akaratosab, és többet kiván, nem hadgya szabadá az elmét, hogy a menyei dolgokrol foglalatoskodgyék, it én azokrol az idökröl szollok, amelyeket le irtam aharmadik szakaszban, és tsak leg kisseb fogyatkozásokot sem hagyok el, azért hogy meg mutathassam, a vallásban lévö meg tsökenésnek kezdeteit, de nem akarom azal meg gyengitteni azt, amit mondottam az anyaszent egy ház, közönségesen valo szokásirol, és rend tartásirol, amelyek még akoron a magok erejekben valának,

Mind azon által, azt meg kel vallani, hogy valának olyan püspökök, a kik kedvelették. a hozájok valo nagy tiszteletet, és némellyeket közüllök, azal vádolák, hogy a kezeknél lévö nagy joszágokal. viszá élnének, meg lehet látni mivel vádolák a Cálcédoniai gyülésben dioscorust, és ibásiust, Conc.Chalc. act III. atudní valo. hogy mitsodás vala. a nicomédiai eusebius, és atöb fejek, az áriánusoknak, de nem találunk sok ollyan Catholicus püspökököt, akiket, illyenekel vádolhatták volna igasságal, és mint hogy az eretnekeknek ís vala püspökjök, és papjok, azoknak, rosz magok viselések, meg kissebittik vala a papi rendhez tartozando tiszteletet.

Az igen nagy botránkozásokra vala apogányoknak, és az együgyü keresztényeknek, hogy az ollyan emberek, kik azt a tiszteletes nevet viselték, más püspökök, és papok ellen. haragra indulván, beszédgyekben, és irásokban. egy mást gyalázták, és bestelenitették, az udvarhoz menvén. ótt egy más ellen árulkodtanak, az eretnek püspökök. pedig, az illyeneket mind el követik vala, azt láttyuk, hogy a barátok, helytelen valo buzgoságbol, a pusztát el hagyván, avárosokban mennek vala, és ótt háboruságokot, és támadásokot inditottanak. az illyen rendeletlenségek, leg inkáb nap keleten történtenek, a hol a nagy melegek miat, az elme mindenben. amod nélkül valot keresi, azonban pediglen avalláshoz. és a papi rendhez valo tisztelet. nagyon fogy vala,

A pogányoknak, szines jó erkölcsök, oly tör volt, a melyben könnyen estenek. agyenge keresztények. mert azok közöt, sokan valának. ollyanok. kik külsö képen jól éltenek. igéreteket meg tartották, igasságot szolgáltattak, kik a tsalárdságot., és a fösvénységet gyülölték, egy szoval avilági életnek rendét, és törvényét meg tartottak, közönségesen azt tartván, hogy elég az okoság után élni, és nem kel magokot azokban akérdésekben ártani, amelyek, oly hasonlást tesznek akeresztények közöt, mint ha, a keresztények. nem követték volna, azt az örökös okoságot., mely, a meg testesült ige, ezek avilági böltsek, meg nem visgálván, a profétiákot, se atsudákot, se akristus eljövetelének titkát, a hitet gyengeségnek, és az elme elhitetésenek, tarták. babonaságnak tarták, pedig, atesti sanyargatást, atiszta élet, és a világi mulattságtol valo távozást. st aug. in joan. tract 45.

Ha szinte akeresztényi vallást athronuson lehetet is látni, de még oly nagy vala a pogányoknak számok, hogy nem lehetet néki meg tiltani. hogy ne beszéllyenek. ne irjanak, vagy ne tanittsanak közönségesen ahit ellen, v. st.aug Contr. advers.leg. et proph: emég afilosofusok régi szabados szokásátol maradot volt. amelyel még az eretnekek is tudnak vala élni. Cod. de pagan. euseb. III vit. C.54.55. socra.1. C.18. sozom II.C.5. egyebet nem tselekedhetének, azokban az elsö idökben lévö tsászárok, hanem hogy atemplomokot. bé záraták, és meg tilták, abálványoknak valo áldozatokot., és Cérémoniákot, apoganyok ezekért gyakorta zugolodának, azt ki ki tudgya mitsoda erösen volt azon a romai tanács, hogy az iffiu valentinianus idejében. agyözedelemnek óltárját visza helyheztesse, st ambr. ad valent de relat. sym. ep.31. némely kor pedíglen eröszakra fokadának a keresztények ellen, akik ellent akarának állani. az ö babonaságoknak, ettöl vagyon hogy martyrokot találunk akeresztény Császárok alat is, martyrol. 1 jan. 17 mart. 14 aug. a Csaszárok. magok meg tarták a pogányoktol vett némely formalitásokot, amelyek valo hogy tsak haszontalan titulusok valanak. ugy mint az istenségi nevet, a melyet ök is fel vevék, és mindeneket szenttségesnek nevezték, ugy mint, leveleket, kintseket, joszágokot, hazakot, numen, domus divina. sacrum aerar.sacr. patrimon. az illyen beszéd, oly igen szokásban volt. hogy a leg szenteb. püspökök is azal éltenek.


56 Beszélgetés. 
A romaiak meg romlásokrol.

Mind az által. aközönségesse apogányoknak., hová továb jobban meg kezdék romlani, valamit eddig mondottam az ö rosz erkölcsők felöl, a melyek uralkodtanak az évangyélium ki adásakor, mind azok még tartanak vala, és holmi filosofusok, és némely okosokon kivül, semmi jó nem vala, se a görögöknél, se aromaiaknál, ugyan akor is kezdék le esni abirodalom. napnyugoton. és nap keleten is tsak addig tarta, a még nem kezdének erösen ellene fel támadni, ahadak közöt, már nem vala rend a fö tisztektöl nem függöttenek, se atanátsot nem követték, se az ország dolgait nem értették, nero vala, se erö, se bátorság az iffiuságban, se okoság az öregekben, se ahazához valo szeretet, ki ki amaga kedvit és hasznát kereste, azért is, tsak árulás, és hitetlenség volt közöttök, a romaiak el lágyulván, atunya, és kényes életben, magokot, abarbarusok ellen, penzel fogadot más barbarusokal oltalmazák, v. amm.marcel. 1.14. et 28. azonban önnön magok. akényeségben valának el merülve, végtire, az ö hamiságoknak, és fertelmeségeknek. pohára meg telvén, az Isten példás igasságot tett rajtok, amint meg mondotta vala szent János által, apoc.III.18. a barbarusok egy nehány szor, meg vevék, és fel prédálák roma városát, és annyi sok martyromoknak vérekért, boszu állás lett, az északi népeknek. hatalmok alá esék anap nyugoti birodalom, a melyet sok felé el is oszták, etehát avaloságos oka aromai birodalom elesésének, és nem a keresztényi vallásnak fel állitása okozá azt, a mint azt tartották a koron apogányok, és amint machiavélus. és más egyéb istentelenek merék azt mondani az utolso idökben.

A keresztények, oly meg romlot nemzettség közöt lévén, amint valának, az utolso idökben lévö romaiak, v.salvian. de gubern. dei. lib 6. nehéz dolog vala, hogy az ö jó erkölcsök, valamely fogyatkozást ne szenvedne, föképpen azért, hogy nem lévén ugy el szakadva a pogányoktol, mint az üldöztetések idejében. társaságokot nem kerülték, hanem tsak az ö baráttságokot, keresték, nem kel tehát tsudálni, ha a szent atyák, már anegyedik saeculumban. némely rosz erkölcsököt, a szemekre hányák akeresztényeknek, szent ágoston. azokot el nem titkolá az ollyan pogányok elött, kik meg akarának térni, nehogy azután. meg botránkozanak az ollyanokon, a sokaság között, mondgya ez a szent. kik aláthato templomokot. bé töltik. látni fogtok, részegeseket. fösvényeket, tsalárdokot, feslet életüeket, mulattság keresöket, varáslokot, szem fény vesztököt, jövendö mondokot, noha mind az illyenek, keresztény nevet viselnek. aug. de catechiz. C.5.7.17.25. azt meg vallya amánicheusoknak, hogy sokan vannak ollyanok, még az igazán valo vallásban is, akik babonások, vagy ollyanok., akik annyira követik rosz hajlandoságokot, hogy az Istennek tett igérettyeket el felejtik, aug. de mor. eccles. C.34. erröl gyakorta beszél. adonátisták ellen irt munkáiban., ahol meg bizonyittya, hogy az anyaszent egy házban, akonkolynak, együt kell lenni ajó magal, az aratásnak. idejéig, meg másut kárhoztattya, az olyan igasságtalanokot, akik közönségesen gyalázták a keresztényeket, vagy abarátokot., valamely roszért. amelyet láttak valamely különös. emberekben. st.aug. inps.99. C.12. szent Chrysostomus, és a több szent atyák, elég bizonyságot tesznek a keresztényi meg romlásrol, v. Chrys. in matth.hom.61. idem. de Compunct.idem. adfidel.patr.

Mire valok valának tehát, azt mondhatná valaki, a közönségesen valo penitentzia. tartások, és agyülekezetböl valo ki rekesztések.? arra, hogy az anyaszent egy házban. valo vétkeket ki irthassák, hanem mind is, st aug. enchirid. C.80. apenítentziát ugy adták, ha azt valaki maga kérte, vagy ís leg aláb. ha az alá vetette magát, szükséges volt tehát. hogy meg vallya vétkit, és magát bé vádollya, vagy a penitentziát fel vegye, amidön mások bé vádolták, a gyülekezetböl valo ki tiltás. tsak azokra eset, akik fel nem akarták venni a penitentzia tartást. mind azáltal, ha szinte elegendö bizonyságok voltanak is ellenek, de az okos püspökök a ki tiltásal nem siettenek, orig: trad.35. in matth.hom.21. in jos. ki nem tilttyák vala. az ollyan bünösököt, akiket látták hogy oly hatalmasok, vagy oly nagy számuak, hogy a büntetés nem hogy a meg térésre. de söt még a boszu állásra indithatta volna, de meg az el szakadásra is, azért is a sokaságal. tsak intésel. és feddésel bántanak, és tsak akülönös személyekhez voltanak keményebbek, de elöbször, meg feddették a bünben valo el merülteket. és elejekben adták, anagy veszedelemben valo léteket. intvén öket arra, hogy azokbol ki térjenek, hogy pedíg kemenységeket meg lágyithassák, a fenyegetést el nem mulatták, az Isten elött siránkoztanak ö érettek, és sokáig várták meg téréseket, követvén hoszas türésit, az irgalmasság attyának. st.aug.lib III. Contr.parmen. epist.22.64. végtire ha látták. hogy más mód abban nintsen, ugy fogtanak ahoz a keserves orvosághoz, valamint az ollyan atya, aki hogy meg menthesse. fiának életét, kételen annak inkáb valamely tagját. el vágatni, meg lehet látni szent Chrysostomusnak, az anathémárol valo beszedit.

De az ollyan titkos vétkeket, a melyeket tsak az Isten tudhatta, és a melyeket meg nem lehetet bizonyitani, az ollyanokot nem lehete meg orvosolni, se az ollyan személyeket a templombol ki tiltani, hogy ha pedig olyan istentelenek voltanak, hogy a szenttség törestöl nem féltenek, a szenttségekben valo részesülést, sem tilthaták meg nékik, az üldöztetésekben, meg lehete külömböztetni a magot a szalmátol. de mihent azok meg szüntenek. akét szinüség holtig tarthata, de azonban. az illyen meg romlot keresztények, nagy kárt tesznek vala az anyaszent egy házban. rosz beszédek, és példájok által, föképen a magok tselédgyek közöt, gyermekeket roszul oktatták, noha azokot meg kereszteltették, a tselédgyeket valo oktatásnak el mulatása, igen veszedelmes volt ollyan idökben, a melyekben nem láttyuk, hogy közönségesen tanyitották volna, a Catechismusra, a meg kereszteltetet gyermekeket.


57 Beszélgetés. 
A barbarusok el terjedésekröl, és szokásokrol.

A barbarusok, kik el pusztitták, és el ronták a romai birodalmat, az anyaszent egy ház szokásiban is, nem aláb valo kárt tevének, mivel az évangyélium, örökos bölcseség lévén, a véle ellenkezö fogyatkozásokot, mind egyaránt meg veti, mert se az ostobák, se atsalárdok. se adurva természetüek, nem lehetnek jó keresztények. avadság, és a kegyetlenség, ugy ellenkeznek a valoságos vallásal, valamint atunyaság, nem kel tehát azt tsudálni, ha az anyaszent egy ház, anyi sokat szenvede amidön északrol azok avad nemzetek oly rendeletlenségel el terjedének, és el boritták az egész birodalmat, szent hiéronimus, és más szent atyák, kik akoron éltenek, ezekröl keservesen irnak, hier, in Isai. C.V. in fin. idem. epist. de fun. nepotiani in fin. et ad gerontiam. et ad ageruchiam. az életnek, vagy ajoszágnak meg tartása. egy olyan városban, a mellyet ostromal. vettek meg, vagy hogy feleségit, gyermekit meg menthesse arabságtol, ollyan országban. ahol rablás, és pusztitás volt, mind ezek ollyan eröszakos kisértetek, amelyek el mulatathatták, alelki dolgokot. és tsak abátorságu jó erkölcsök segithették, mind azok közöt az irtoztato öldöklések, és kegyetlen gyözedelmek közöt, szent basilius, és szent thomaturgius gergely leveleiböl láttyuk, mitsoda penitentziát adtanak azoknak, kik holmi vétkekben esének, a midön Cappadociát fel dulák abarbarusok, A midön afrikában ütének avandalusok., possidius irása szerént. szent ágoston, tsak alelkek halálan keserget. mert látta, mondgya ez az auctor. hogy a templomok, papok, és egy házi szolgák nélkül vannak, az Istennek szenteltetet szüzek, és más töb szerzetesek. el széllyedtenek, némelyek el tértenek akinok miat, némellyeket meg öltenek, mások arabságban. tsonka és bénna testel, elmével, és hittel. siránkoznak vala kegyetlen ellenségek kezében, az Isteni énekek meg szüntenek vala atemplomokban. a melyeket még sok hellyeken el is égettek volt, a szent áldozatokot, és a szenttségeket már nem keresték, és akik keresték is, nem volt ollyan. a ki nékik azokot ki szolgáltassa, apüspökök, és a Clericusok, akiket az Isten meg oltalmazot volt az ellenség kezétöl, vagy akik attol meg szabadultanak, mindentöl meg valának fosztatva,, és koldulásra jutottanak, és nem lehete. mindenikét szükségiben meg segitteni. ezekböl által láthattyuk, hogy mik történtenek atöb nagy tartományokban, ugy mint, spanyol országban, galliában, és illyriában, hogy lehete az ollyan zurzavarban. anépet tanyitani, és jó papokot rendelni, hogy lehetet volna apüspököknek nyájokot meg látogatni., gyülést tartani, püspökököt tenni, és arendet meg tartani. szent gergely eszerént végezi el ézékiásrol valo magyarázattyát, hogy senki rosznak azt ne mondgya, ha halgatok, a mi nyomoruságaink meg szaporodtanak, a fegyver környül vett bennünket, minden felöl fenyeget ahalál, némellyek tsonkán jönek viszá mi hozánk, mások rabságban estenek, mások meg ölettek, a midön élni nem lehet. hogy lehetne a szent irásnak titkos értelmiröl beszélleni. az anyaszent egy ház, szentül tselekeszi tehát, ha minden imádságiban az Istentöl. aközönségesen valo békeséget, és tsendeséget kéri, mint szükséges dolgot avallás gyakorolására.

A valo hogy a barbarusok meg térének, amagyarok, keresztényeké levének, agotusok, lombardusok., az áríánuságbol az anyaszent egy házban viszá menének, de igen sokáig meg tarták a barbaruságot, itt abarbaruságon értem azt az elmét, a melyet nem az okoság igazgattya, hanem arosz indulat, és szokás, erröl példát latunk. az ámérikai népekben, akiket mi vad embereknek hivunk, hogy mitsoda ereje vagyon abé vett szokásnak, alig üsmérünk ollyan népet, aki oly kevesé ragaszkodgyék az aszonyokhoz, mint az a nép. se aki keveseb haragu legyen, ök igen türök, igasságosok, háláadok, adakozok, mind azáltal, mostanáig is nehéz belöllök keresztényt tsinálni, hanem az ollyanokbol, kik a francziák, vagy a spanyolok közöt nevekedtenek fel, eszek, és elméjek, pedig vagyon, azokra a dolgokra, a melyekben nevelték öket, de lehetetlen afejekben venni uj dolgot., azt meg nem foghattyák, hogy az Isten mindent teremtett, és egyedül valo. mind ezeket ök tsendesen halgattyák, jóvá hadgyák, de asok beszéd után, semmit nem lehet vélek el hitetni, ha valamelyik meg akar keresztelkedni, rend szerént a haszonért tselekeszi, és mihent meg keresztelkedet, azonal el felejti, minden igeretit, és felekezete köziben menvén, ismét ember hust kezd enni, és az el fogot ellenséget, nagy kinnal meg ölni; vannak még más ostoba barbarusok afrikában, ugy mint a feketék, és a Cáfrák, akiknek eppen eszek nintsen, mind ezekböl elsöben embereket kell tsinálni, azután keresztényeket,

Nem mondom azt, hogy a hunnusok, vagy az akori nemzettségek illyenek lettenek volna, de a bizonyos, hogy semmi irást nem tudtanak, tsak a vadászat után eltenek, a mesterségeket nem üzték, se a földi munkákot, tsak a fosztáshoz szoktanak volt, és a romaiak ugyan irtoztanak töllök,


58. Beszélgetés. 
A romaiaknak, abarbarusokal valo esze elegyedésekröl.

A két nemzettség, ugy mint aromaiak, és a barbarusok esze elegyedének, de valamint hogy két szin esze elegyedvén, mindenik el veszti amaga erejét, és a kettöböl, égy harmadik szin leszen, mely a többit el töröli, igy a barbarusok is, meg. tsendesedének, és aromaiakal lakván, tanulni kezdének töllök, de aromaiak tudatlanabaká, és otrombáká lének, ugy annyira. hogy már ahatodik saeculumban nagy változást láthatni nap nyugoton. aszokásokban. némely Conciliumok meg tiltották vala, a püspököknek, a pogányok könyve olvasását, és szent gergely meg feddé a galliában lévö bétsi püspököt didiust azért, hogy a grammaticat tanyitotta, Conc.Carth. IV.C.16. st.gregor.IX.epist.9. ez igy lévén, igen kevesen olvasták ahistoriákot, a poétákot, és apogány auctorokot, foglalván tsak egyedül magokot avallás béli dolgokban, amelyeknek mind az által, az illyen külsö tudományok, nem haszontalanok, azért, hogy meg maradhasson arégi dolgokrol valo tudomány., a mint is hogy, azt nem tudván, némely irásokot. igen könnyen bé vevének, az anyaszent egy házi auctoroknak nevek alat, és atsudákot igen kezdék hinni, azt bizonyosan tudta ki ki, hogy az apostolok, és az ö tanitványi számtalan sok tsudákot tettenek, és hogy minden nap. sok tsudák lettenek, a martyromok temetöjén, azért. nem is kezdék azokot, azután meg visgálni, és a mely könyvekben. legg több és legg nagyob tsudákot. láttanak, azok valának leg kedvesebbek., aphysicárol valo tudatlanság miat, minden féle. égi tsudát, az Isten haragjának tulajdonitották, az ástrologiának hittenek. az üstökös tsilagoktól. és anap béli fogyatkozásoktol igen féltenek. vita. lud. pii.

De amely fogyatkozás volt egy felöl atudomány iránt. azt más felöl bövön helyre vitte. a valoságos buzgoság, és a jó erkölcs, valamely rend tartásrol szollottam ennek a könyvnek a harmadik részében, amind meg tartaték a tizedik saeculumig, soha a keresztények. sött még a fejdelmek, és a kiralyok nagyob szorgalmatoságal végben nem vitték avallás béli szolgálatokot, mint abban az idöben, a melyröl itt szollok, soha sem tartották meg szorosabban. aböjtöt. és az innepeket, v.thomass. discip.p.2.1ib.l.C. 16. p.3. lib.1. C.20. semmi ékeseb nem lehetet, mint a Carolus magnus kapolnája, mert mint hogy ö mindenkor utazot, magával hordoztatta areliquiákot, az oltári eszközököt, és a mi kivántatot. az Isteni szolgálathoz, és ahoz bizonyos számu Clericusok, voltanak, az ö kápolnájában, az Isteni szolgálat, olyan méltoságal ment végben. mint akár mely Cathedralis templomban. és ezt a példát, az utánna lévö fejdelmek is követék. mind ezen idökben, igen tiszta életü püspökököt látunk, kik az imádságban, és ameg téritésben foglalták magokot nagy buzgoságal, példák azok, kik német országban, és északnak leg belsöb részeiben hintették el ahitnek magvát, apüspökökhöz valo nagy tisztelet minden nap, nagyobra nevekedék, mert ha apapi méltoságot, és az ö szent élettyeket félre teszem is, de ök jobban értettek a dolgokhoz, és anépet szeretvén, azért öket mindenek betsülték., sött még abarbarus fejdelmeket is meg tartoztatták gyözedelmekben, és avarosokot, a pusztitástol meg mentették, életek veszedelmével is, igy menté meg romát szent Leo pápa, átilátol. galliában, szent farkas, troját, valának olyan szent püspökök is, kik halalt szenvedének, anyájokért, amidön pedig abarbarusok keresztényeké kezdének lenni, apüspökököt, a tanátsok közi bé vevék., és hü ministerek voltanak, a kik is minden tehettségekel, a szelidségre, és a kegyelmeségre inditták öket, arabokért gyakorta reménkedtenek, és minden modon azon voltanak hogy a halálra valo rabokot meg menthessék, ezért is igyekeznek vala meg tartani a templomoknak adatot szabadságot, a melyet. amartyrok. és más szentek temetöjéhez valo tiszteletért engedték vala meg, valamint galliában, meg engedték, a szent. márton temetöjének, talám ettöll volt az elöt az a szokás. hogy a halálra valokot meg vakitották, olyan állapotban tévén öket, hogy többé ne árthassanak., idöt is adtak nékik a penitentziára. és gyakorta bé zárták öket, a klastromokban is.

A fejdelmek. elött valo tiszteleteket, és hiteleket. apüspökök arra forditották, hogy a népen valo huzást, vonást, és az igasságtalanságokot meg gátollyák, a közönséges jora, a templom kintsét sem kimélették, meg lehet olvasni hogy miket tselekedtenek a pápák. szent gergelytöl fogvást, Carolus magnus idejéig, akik romában igen sokat épitettek, templomokot és ispotályokot, és más egyéb közönséges jóra valo épületeket, meg menyit fizettek a barbarusoknak, hogy olosz országot meg menthessék a pusztitástol, olvasák meg a szent arnoldus életét, és atöb szent püspököknek élettyeket, kik azon idökben, a dolgokban forgottanak, meg láthattyák hogy a kereszténység, nem hogy ártana a világi dolgoknak, de söt még azoknak fundámentuma, mivel semmi ugy egyesé nem tészi az embereket, mint a felebaráti szeretet, és az, egy másal valo békeségben valo létel, avalo hogy a keresztényekhez nem illik ugy az országokot valo hoditás, mivel azok a nagy hoditások, és országok nyerése. nem más, hanem nevezetes, és emlékezetes tolvajságok.

A püspököknek, és az apáturoknak, nagy hitelek, esze elegyedék tsak lassanként, avilági hatalomal, és uraká lettenek, ugyan azon hatalomal valamint avilágiak, mivel ök is tartoztanak hadi embereket fel álitani, az ország szolgálattyára, söt még magok is tartoztanak ahadban el menni vélek. a nemzetek esze lévén elegyedve, a Clericusokot válogatás nélkül kelleték tenni, ugy a barbarusok közül, valamint aromaiak közül, de igen nehéz vala az elsöknek, meg változtatni egészen szokásokot, és attol el szoktatni, hogy fel szenteltetések után hadban ne menyenek, és avadászatot el hadgyák, egy szoval azt meg kell vallani, hogy mihent avilági uraságokot eszekeverék a papi rendel, az anyaszent egy ház rend tartásiban nagy fogyatkozások lettenek.


59 Beszélgetés 
A nap keleti keresztényeknek szokásirol.

Illyen nagy uraságok nem voltanak a nap keleti országokban, de más féle okok, sok roszakot okozának, a nagy eretnekségek, ót az elméket, igen fel háboritották volt, és sokakban meg mozditották ahitnek fundámentumát, nestoriusnak egy felöl, eutychiusnak, vagy dioscorusnak. más felöl. sok követöi valának, avetekedésnek vége nem szakadhatot, és a vetekedésböl, gyakorta. veszekedés lett, a Clericusok, és abarátok. leg buzgobbak valának, és amidön ezek el hagyák aklastromokot. és avárosokban mentenek. hogy szollyanak az igasság mellet, ollyankor minden féle eröszakot el követtenek, azt tudgya ki ki, hogy a Calcedoniai gyülésnek ellenségi. mitsoda vér ontásokot tettenek egyiptumban, és syriában.

A CSászárok, az illyen rendeletlenségeket meg akarván orvosolni, világi hatalmokal, nagyob rendeletlenségeket okozának. mert ha tsak azon igyekeztenek volna, hogy az anyaszent egy ház végezésit végben vitessék meg büntetvén az ollyanokot kik ellene támadának, ugy jó lett volna, de nem, hanem még ahitnek dolgaiban árták magokot, és parantsolatokot adának ki, avetekedések meg tsendesitésire, melyek avallásnak ártalmára lének. az után ahizelkedö püspökökel, rendelést kezdének tenni, az anyaszent egy ház rend tartásiban, vagy is inkáb azt el rontani, mivel azután már nem volt más rend, hanem ami nékik tettzet

Noha abirodalom még egy kevesé fent tartotta magát, mind azáltal, már nem azok arégi romaiak, se nem azok agörögök valának, hanem tsak anevek, és anyelvek volt meg, már ezek elegyesek valának minden féle barbarusokal, thráciánusokal, illyrianusokkal, örményekel, persákal, scythusokal, sarmatákal, bulgarokal, avilág historiájában. nem látunk ollyan meg romlot nemzetet mint az utolso idökben lévö görögököt. arégieknek minden gonoszságok bennek fel találtatot, de nem atudománnyok, mind azáltal keresztények valának mindnyájan, és szorgalmatosságal meg tartották külsö képpen avallást mind a mái napig.

Azt el nem kerülheték hogy a törökökkel együt ne élyenek, amiolta ezek el foglalák anap keleti országokot, mert a mahomet nemzettségi fel álitván ahamis vallást, akeresztény vallást meg hagyák, az avallás tsufos vallás lévén, az okosak azt bé nem veszik vala, nem is talált volna, annyi követöket, hogy ha tsak atanitást, nem kezdette volna az ostoba szerecsenek közöt, mahomet szerencsés lévén a hadban, aprédát egy aránt osztotta, akeresztények pedig sokáig nem szokhatának a muszurmányokhoz.

De végtire meg szokának, és két száz esztendö mulva a muszurmány birodalom meg erösödvén, az ö vallások sem tettzék oly tsufosnak, atudatlan keresztények elött, a mahomet vallása már régi lévén, aminden féle fabulákal meg vala rakva, és az álcorán béli pompás bolondságban. az Istennek szent neve mindenüt fel lévén téve, az el altathatta atudatlanokot, amely mindenüt az Istennek egyeségit tanittya, és abálványozást tilttya, emlékezetet is tészen az itéletröl, a pokolrol, és aparaditsomrol, tisztelettel beszél mojsesröl, nagy ditséreteket ád akristusnak,

A valo hogy a muszurmányok, sok keresztényi külsö szokásokot vettek bé, mivel hogy a régi keresztények napjába. hét szer imádkoztanak, ök ött ször imádkoznak, a keresztényeknek negyven napi böjttyök vagyon., ök huszon kilentz napot böjtölnek, estig se nem esznek, se nem isznak. nem is dohányoznak, a keresztények is eszerént tselekesznek vala, azokban az idökben, a keresztények vasárnapot üllik, ök pénteket, mi atemplomokban gyülekezünk az imádságra, az olvasásra, és a predikaciora, ök is imádkoznak az ö csáméjokban. az ö modgyok szerént, ahol az alkoránt olvassák. és prédikálnak, ök alamisnát sokat adnak. és sok ispotályokot épitének. ö köztök is vannak szerzetesek. akik együt élnek igen nagy sanyaruságban, mivel nintsen ollyan külsö sanyaruság, a melyet a jó erkölcs nélkül valo emberek ne gyakorolhassák, a haszonért. és atekintetért, de magokot arra nem adhattyák, hogy magokat el rejtvén, csendeségben, és munkában tölttsék életeket, etsak egy keresztényhez illik.

A mi országokot jároink, noha akereszténységben neveltettek fel, mind az által, gyakorta meg űtköznek azokon a vallás béli külsö szokásokon, és azokon az emberi jó erkölcsökön, a melyeket látnak ahitetlenek közöt. és gyakorta meg tántorodot elmével térnek viszá, el hitetvén magokal, hogy a vallásbéli dolgokban, semmi külömböztetést nem kel tenni, hogy ne tántorodnának meg tehát azok az együgyü keresztények. kik az ö hatalmok alat nöttek, és nevekedtek fel,? és az alat is kel élniek, akik mindenkor nyomorgatásban voltanak, és a kik láttyák, hogy az attyok hitét el hagyván, állapottyokot meg jobbitthattyák, de azt kel tsudálni hogy mindnyájan el nem tértenek, és mi tehet valoságosab bizonyságot, az évangyélium nagy erejéröl, és a mahumet vallásának erötlenségéröl, mint azok a sok számu keresztények. kik még meg maradtanak. ahitetlenek közöt, ezer esztendö alat. A mely keresztények a Constancinápolyi Császárok alat valának. azok is meg valtozhatának. a mahométánusokal, sidokal, saracénusokal, és más egyéb eretnekekel valo czimborálások miat, theoph. p.336. Cedr. p.450. mivel azt jovallák isaurianus leo császárnak, hogy a szent képeket rontassa el, Cedr.p.499. mihály császár fél sidó volt, az iffiu harmadik mihály császár, az ö fajtalan életü társaival. mindenek láttára, tsufságokot üzöt a vallás béli Ceremoniákbol, söt még a szenttséges szent áldozatbol is, egy kevés idö mulva, azt látom, hogy egy más Császár, alexander, a filosophus leonak öttse, nyilvanságosan káromlotta a kereszténységet, és ohajtotta abálványozást, ap.baron. an.912. mind ezekre valo nézve kételkedem abban. hogy ha nem agörögök valánaké kezdöi annak a szabados életnek., mely azután olosz országban szivárkozék. de nem gyanakodom mindnyájokrol. hanem tsak némely különös nagy renden lévökröl. mert mind ezekben az ídökben, avallás nagy méltoságban volt az egész görög birodalomban, ót nagy doktorok. nagy püspökök. és nevezetes barátok valának. söt még martyrok is, kik a szent képeket oltalmazák.


60 Beszélgetés.
A nap nyugoti szokásokrol, és a tizedik saeculumban lévö
rendeletlenségekröl

Nap nyugoton ahit maga erejében meg volt, nem is gondolkodtanak arrol, hogy a vallásban kételkedgyenek. eretnekség sem volt, de atudatlanság, és abarbarismus nevekedet, Carolus magnus azon igen igyekezék, hogy a tudományokot, és az anya szent egy ház rend tartásit helyre álithassa, de az utánna valok ötet nem követvén, az anyaszent egy házban. nagyob rendeletlenségek lettenek, a hitnek magva el vala ültetve. saxoniába, bavariába, es az egész német országba, hogy pediglen azt meg gyarapithassa. azokban a kemeny nemzetekben. kénszeriteték fegyverel meg halgatatni a predikáciot. tehát ót eleinte, sok eröszakal valo meg téritések valanak, nem is gyakorolhatták, asok változások miat, hogy azokban az országokban. ahit gyükeret verhetet volna magának, ugyan ezekben az idökben a saracénusok. nagy rablásokot követtek olosz országban, spanyol országot már annak elötte száz esztendövel birták, a magyarok még akor pogányok lévén, europának egyik részit fel nyargalták, és igy a romai régi szokások egészen el töröltetének.

A. kárr nem lett volna igen nagy, hogy ha tsak amesterségek, és atudományok vesztenek volna el, és ha avallásnak abban része nem lett volna, mert avallásnak, természet szerént nem lehetet meg maradni tanitás, és oktatás nélkül, amely meg tarttya atudományt, és arend tartást, mivel szükséges hogy a szent irást olvassák, tanittsák, és meg magyarázák a népnek, szükséges hogy az apostoli traditiok meg tartassanak, és némelykor meg is tisztittassanak mind azoktol, amelyeket az emberek adhatták volna azokhoz, illendö hatalom nélkül, mind ezek igen nehezen lehetének meg azokban anyomorult idökben, a melyekröl itt szollunk, leg nagyob részének a világiak kozül, olvasni nem tudot, se könyve nem volt., és ha az uraknak valamely könyvei voltanak aládában, azokot nem értették, mert deákul voltanak, és adeak nyelv akor igen ritka volt, az Isteni szolgálat, és az olvasás deák nyelven volt. de azokot ritkán magyarázták. meg.

Az urak, ki ki a magok kastélyokban, és várokban tartvan magokot, azért hogy gyakorta hadakoztanak egy más ellen, nem mehettenek valamely püspöki városban, fö képpen. ha még magával apüspökel hadakoztanak, azért, tsak amagok kápolnájokban jártanak az Isteni szolgálatra, vagy valamely közel lévö klastromban, de abarátoknak akoron nem vala szabadságok, a közönségesen valo predikálásra, a kilentzedik saeculumban. mar apüspökök azon panaszolkodának, hogy az urak, és agazdagok, atemplomokot nem gyakorollyák, noha arra igen intették öket, hogy azt el ne mulassák, leg aláb a nagy innepekben, Conc.ticin.an.855. C.4. Agob. de priv sacerdot. még abban az idöben is, négy nap volt esztendöben, a melyen Communicálni kelletet minden kereszténynek, ugy mint, karátsonban, nagy tsörtörtökön, husvétban, és pünkösdben.

A nemes embereknél, nem vala aközönséges nép jobban oktatva, ki veszem némely városban lévöket, a kiknek jó püspökjök volt, de többire oly ritkán predikálottak., hogy ollyan szabot rendeket látunk, amelyek azt hadgyák a püspököknek, hogy leg aláb a hiszek egy Istent, és a miatyánkot tanittsák aközönséges nyelven, Conc.troslei. C.15. az az, ahitnek leg föveb ágazatit, vagy a mint most mondgyuk. Catechismust, ki hinné azt el, hogy annyira ment volna atudatlanság abban a mély setettségben, hogy ha. még most is nem látnok annak jelit. aleg régieb legendakban? mivel azon idöktöl, az az, akilenczedik saeculumtol fogvást, kezdették többire a martyromoknak., és más szenteknek, meg hamisitot actáit bé hozni, a melyeket, a helytelen valo áitatosságbol találták fel. azért, hogy nagy dolgokot lehesen mondani anépnek, anagy innepekben, ugyan ezen okbol, aleg nevezeteseb szenteknek. vagyon. meg másolva, rend szerént az élettyek, azon idöben faragták ki, az isodorus hamis decretalisait, amelyek igen segitették, arégi rend tartásoknak. változásit.

A papok, és a Cléricusok., nem igen valának. abban az állapotban., hogy tanithassanak, kételenek lévén az akori sok hadakozásban fegyverel oltalmazni az anyaszent. egy ház joszágit, a melyekböl ök éltenek, sokan közüllök, aszegénység miat. magokot illetlen állapotokra adák, vagy pediglen, egyik tartománybol, a másikában kelleték menniek, hogy valamely püspök, vagy ur mellet elödhessenek, hogy lehetet volna nékik tanulniok. vagy mitsoda rendet tarthatának. erkölcsökben.? azért is, tsak valamely Cathedralis Capitulumokban, vagy valamely klastromokban marada meg atanitás, és akeresztényi életnek rend tartása, de söt még önnön magok. a Canonicusok. és abarátok. igen el távoztak vala a szabot rendgyektöl, Conc.aquis gran an.817. Conc. trosl.praefat.3. abarbarusok, a klastromokot fel prédálák, és égeték, a barátok, és a Canonicusok meg öletének, vagy el szélyedének, és a világiak közöt kelleték lakniok.

El lehet itélni, hogy a szegények, mint el valának hagyatatva, aban aközönségesen valo nyomoruságban, hogy segithették volna pedig a Clericusok öket, holot magok is alig élhettek,? és hol találtak volna számokra alamisnát, olyan idöben, a melyben arettenetes éhség miat, az ember hust is meg ették, glaber.l.II. C.9. IV.C.5. mivel abban az idöben. egyik országbol. amásikában semmit nem vihettek, atemplomokban, alig valának szent edények. ugyan azokban az idökben is. tilták meg, hogy ne tarttsanak. üvegböl, szarubol, fábol. vagy rezböl valo kelyheket, hanem tsak fejér ónból. Conc.Calchut. in aug.787. tribur 895. C.18. de Consecr. dist. I. C 45 valo hogy az anyaszent egy hazaknak nagy joszágok vala, de azokra szüntelen vágytanak a fejdelmek, és az urak, akiknek mindenkor fegyver volt kezekben, gyakorta ollyan emberek foglalták el eröszakoson apüspöki jószágokot. akik azokra tellyeségel érdemetlenek valának, sokszor a szomszédságban lévö ur fegyveres kézel tette oda valamely kis fiát, hogy annak neve alat jobban pusztithassa az egy házi joszágot. de söt még roma városának is vala része ezekben arendeletlenségekben, a szomszédságában lévö tyránusok erösebek valának, és a tizedik saeculumban, tsak asok eröszakos választást, és le tévést láttyuk abban az elsö székben amelyben mind addig, és mind azután atanyitás meg maradot a maga tisztaságában.

Gyüléseket, ritkán kezdének tartani, azért hogy abban a közönségesen valo hadakozásban, nehéz volt esze gyülni. de sött még, egyik városbol, amásikában sem volt bátorságos menni, ez igy lévén, ha az anyaszent egy ház szenvedése nagy volt, az orvoslás is nehéz volt, a régi példákot el kezdék felejteni, és arégi szabot rendek, lassanként fogyni kezdének, látván a sok büntetetlen valo bünt, a bünhöz szokának, való hogy minden ember keresztény volt. de az ugy tettzet, mint ha természet szerént lett volna, és mint ha, embernek, és kereszténynek lenni, egy dolog lett volna, a kereszténységet szokásban vévén, mind tsak külsö állapotokra forditották, avétkekben, és ajó erkölcsökben. a keresztények meg nem külömböztetnek vala a sidoktol. hanem tsak a Ceremoniákban, a melyek jobbaká nem teszik az embereket.


61. Beszélgetés. 
A vallás meg tartásárol.

Ha akeresztényí vallás, Isten munkája nem lett volna, az ellenséginek, ellent nem álhatot volna. de azt meg mutatta, hogy anyaszent egy házának közepette vagyon. és hogy azt, semmi emberi változás meg nem mozdithattya, de sött még tsudálatosan ki tettzet az évangyéliumnak ereje. ezekben anyomorult idökben, anyi nagy tudatlanság közöt is, mivel a leg aláb valo aszony is üsmérte, és imádta az egy Istent, mindeneknek teremptöjét, az atyát, afiat, és a szent lelket, és az Istennek ugyan azon egy fiát, a jesus kristust, az emberek meg váltoját. hitte minden ember az utolso itéletet, és a más életet.

A vallás béli tudományoknak leg föveb részeit, jól lehet mindenek tudták, de igen roszul követték, és noha senki azokban hibát nem talált is, de igen kevesen valának. olyanok, kik életeket, azokhoz szabták volna, mind azon által. a keresztényi tudomány, nagy hasznot mivele, még arosz keresztényekben is, a sok roszat meg gátolá abarbarus nemzetekben, a kegyetlenséget meg tsendesité, és öket irgalmasabbaká tévé, ha szinte avétket el nem kerülték is, de leg aláb azt meg bánták, egy szoval akeresztényí vallás, oly bizonyos emberséget, szemérmeteséget. és tisztességet hintet el avilágon, a melyet másut, fel nem találhatni.

A tudománynak, és a szokásoknak, tráditioja, még meg tartaték ezekben az idökben, amelyekben az anya szent egy ház fogyatkozásban láttzik lenni, azon idökben nagy doktorok, és szentek valának. minden féle rendekböl, egész nap nyugoton. szent romuáldus akoron szerzé a Camaldulensis barátokot, és sok szent tanitványokot hagya maga után. ugyan azon tálybán. nagy szent püspökö.köt látunk. ugy mint angliában. szent dunstánust, szent událricust német országban, a tsehek apostolát, szent adalbertust, aki martyrságot szenvedet, russiaban láttyuk szent bonifacius martyrt, szent brunot prussiában, szent gerardus püspök, velenczei nemes ember lévén, magyar országban martyrságot szenvedet, és sokan meg mások, kik tanyitásokal, és tsuda tételekel. meg tarttyák vala. a szent tudományt, és az anyaszent egy háznak. rend tartásit, ugyan azon saeculumban, a világiak közöt is látunk egy nehány szenteket, ugy mint szent István magyar királyt, szent imrét, az ö fiát, szent henricus Császárt, robertus királyt, ugyan ezis csinálta azt az Isteni hymnust. veni sancte spiritus, et emitte Coelitus.

A szentek, fö képpen az ollyanok, kik az ujonnan meg tért nemzetekböl valának, ugy mint szent henricus, és szent István, meg mutattyák hogy mitsoda. hajlandoságal. valának. ajó erkölcsre, az olyan nemzetek, akiket barbarusoknak neveznek vala aromaiak, azok hajlottak az egyeneségre, tiszta életre, meg vetvén agyönyörüségeket, és a testi alkalmatoságokot, az igasságot, szállás adást, és az adakozást szerették, amidön pediglen ezek az igaz és bátor emberek. az évangyéliumot meg kostolák, a hoz szivekböl kaptsolák magokot, ravaszságal nem keresték annak magyarázattyát, se azon meg nem ütköztenek., a mi nehéznek látzot lenni nékik, valo hogy az ö magok viselések nem volt mindenkor oly álhatatos, se olyan egyenlö, mint a régi görögöké, és romaiaké, de meg, nem valának ollyan két szinüek, és kép mutatok, mint agörögök.

Az illyen szent emberek, szorgalmatosságok által, aközönségesen valo bátorságot kezdék fel álitaní, meg esketvén az uri rendeket az Isten frigyére. /eszerént nevezték ahadakozástol valo szünést,/ mivel minden héten meg kelletet szünni ahadakozásnak, szeredán estvétöl fogvást, hetfün reggelig. glab.libr. IV. C.5. libr.V.C.1.an.1041. de a Clericusoknak, butsujároknak. és szántó, vetö embereknek. bátorságban kelletet minden koron lenni, ezt a frigyet egy nehány Conciliumban álitották fel, ex Communicatio alat, Cap.l. extra. de trev et pa. ugyan tsak abban az idöben is kezdék fenyegetni excommunicatioval az ollyanokot, kik az egy háziakot meg talállyák ütni, az elsö saeculumokban erröl nem is gondolkodtanak. mivel ahozájok valo tisztelet öket attol meg örizte, de azokban az idökben, asok eröszak tétel közöt voltanak,


62. Beszélgetés. 
Az Anya szent egy ház rend tartásinak helyre állittásárol.

A Normánusok. sok templomokot, rontának. és prédálának el, és atöbbit el hagyák pusztulni, mert minden ember, abban agondolatban volt, hogy az ezeredik esztendöben a vilagnak vége lészen, de amidön láták hogy az ezeredik esztendö eltölt, de avilág még is tart, mindenüt templomokot kezdének épiteni, nagy fundátiokot tettenek, szorgalmatosságal keresének mindenüt reliquiákot, és azokot drága kövekel fel ékesitték, valamint azokot láttyuk a régi templomokban, egy szers mind azon is valának, hogy a tisztelettel valo isteni szolgálatokot. és az énekeket, helyre álithassák, a tizen egyedik saeculumban találá fel etruriában, egy aretiumi barát, a kotákot, a melyek a mostani musikának fundamentumi, a fellyeb emlitet szent fejedelmek azon igyekeztenek, hogy az Isteni szolgálatnak, tisztelettel valo végben menetelét, helyre hozhassák.

Nem látok ollyan saeculumot, a melyben a hoszu éneklések oly igen szokásban lettek volna mint ebben, azt láttyuk a Carthusiánusok, és más azon idö béli szerzetesek szokásibol, a Clunicumi barátok kezdék leg inkáb gyakorlani ahalotakért valo officiumot, és aboldogságos szüz kis officiuma tsak hamar kezdödék azután, baron.martyrol.2.nov. sokan valának olyanok kik áitatoságbol az egész soltáros könyvet minden nap el mondották, petr.dam. libr.VI. ep.32. az officiumokot meg szaporitván, a miséket, és az óltárokot is meg szaporitták, a házaknál lévö kápolnaknak száma nem vala, mindenik urnak kápolnájának kelletet lenni a maga Castélyában, azért hogy az Isteni szolgálatra el mehessen. amidön másuvá nem mehetet ahadakozás miat, az áitatoság közi egy kis kevélység is elegyedék, mert azt tiszteletesnek találák. hogy az udvarokban Capellanusok legyenek, és a közönségesen valo templomokban nem kezdenek járni, azért hogy ótt elegyesen ne legyenek a közönséges népel, mind azon által, lehetetlen volt hogy anyi sok féle helyeken. az Isteni szolgálat, olyan méltoságal és tisztelettel ment volna végben, valamint azt apüspök vitte végben aclericusival. az elöbbeni saeculumokba lévö szokás szerént, másként is sok Ceremoniáknak. az okait el felejtették volt, noha tráditiobol azokot követték, és sok régi szokásokot el vesztettek, ugyan is azt láttyuk, hogy azon idöktöl fogvást, nem vigyáznak arra, ugy mint az elött, hogy a templomokot tsendes helyre épittsék, és távul aházaktol, atemplomokban már kapun állokot nem látunk, se más aláb valo Cléricusokot, kik atisztaságra, arend tartásra, és a tsendeségre vigyáztanak az elöt, az illyen hivatalakot már mostanában a világiakra bizták, ugy anyira hogy az egy házi gyülekezetekben rendeletlenségek mennek végben. az urak, amagistratusok, és azután, atöb nevezetes renden lévök a chorusban a Clericusokal esze elegyednek, és meg bontván egy szer ajó szokást, az egész nép, söt még az aszszonyok is a sanctuáriumig közelgetének, De a tizen egyedik saeculumban, még nagyob viszá éléseket kelleték meg orvosolni, ugy mint a Simoniát, és a mértékletlenséget, glab.lib II. C.6. v. petr.dam.opus.VI. XVII. XVIII. atudatlanság, és a szegénység, a Cléricusokot magok hasznok keresöké tevék, tsak eppen az életröl gondolkodtanak, az egy házi joszágokot közönségesen el adgyák vala, söt még apüspökségeket is, nagyob része a Clericusoknak, ágyasokot tartottanak, sokan még közüllök fel támadának atörvény ellen, mely a papoknak tilttya aházaságot, az illyen otromba, és tudatlan Cléricusok. a magok rendeket ugy tartották, mint valamely mesterséget, és ki ki magánoson. élvén, se atanulásban. se az imádságban nem foglalák magokot, hanem amajorkodtatásban, erre valo nézve, a papok házaságok ellen valo törvényt. kegyetlen törvénynek tartak lenni, ez is okozá a 7 dik gergely pápa ellen valo indulattyokot., ezek ellen eleget ira, 9 dik leo pápa akarattyábol, szent damianus péter, opusc. XXIV. et XXVII. azon idökben lévö pápák Cannonicusokot rendelének, kik példát adának a Clericusoknak, az együt valo életre. és hogy a szabot rendeket. meg tarttsák. ugyan ezek közül is választtyák vala apüspökököt.


63. Beszélgetés 
A penitentzia tartásban valo változtatásról.

Azon igen igyekeztenek. hogy a világiak közöt a penitentzia tartást helyére álithassák, helyesnek is itélék, hogy a régi szabot rend szerént legyen, de akik leg nagyob bünösök valanak, azoknak fegyver vala kezekben, és engedetlenek valának, voltanak pedig sokan ollyanok, kik reá állottanak apenitentzia tartásra, de bizonyos szabot rend szerént valora, a mely nem volt oly kemény, petr.dam.opusc.VII sokan a penitentzia tartás után. jobbak nem valának, ezért is tsak a vétekben valo esést, és a szines penítentzia tartást láthatta az ember, valo mindenik véteknek különös penitentziája volt, de igy, a mely ember harmintzor eset volna gyilkoságban, és annyiszor házaság törésben, egy nehany saeculumokig kelletet volna annak penitentziát tartani, ezért is adák idövel azokot az egy nehány esztendökre valo indulgentiákot, a mellyeket látunk némely bullákban.

Mint hogy az Isten lehetetlent nem kiván mi töllünk, azok, akiknek holtig valo., penitentziát, vagy még azontul is kelleték tartani, egyebet nem tselekedhetének. hanem hogy abban tölttsék életeket, és bizonyosab voltáért, valamely klastromban zárkozának, de némely kor a penitentziát meg változtatták, és az elsö helyet, más félét adtanak, valamint szent damiánus péter mondgya, hogy ezt követték az ö idejében is, vita.st.st.rod. et domin. C.8.10. abban az idöben valának ollyan szentek, akik mások helyet penitentziát tartottanak,

Leg nevezeteseb szent vala abban azidöben dominicus loricatus, vagy pánczélos, igy neveztetvén, mert atestén pánczél inget viselt, és azt tsak akor vetette le. amidön magát disciplinázta, magát pedig ollyan keményen disciplinázta, annyi sokat böjtölt, anyi sok térdet hajtot, magát annyira sanyargatta, hogy ugyan az ember el rémül amikor olvassa hogy mit mond felölle szent damianus péter, a mi gyenge szoktatásunk, és természetünk, nehezen alkudhatnék meg, az illyen szoros, és kemény buzgoságal, mind azonáltal. sok peldát látunk ilyeneket. az akori szentekben, de azt el kel hinni, hogy az Isten, azért sugarolta nékik az illyen magok viseléseket, mert akoron ugy volt szükséges, ollyan el fordult nemzetekel volt dolgok, akiket külsö állapotokal kelleték meg tartoztatni, az okoskodás, és az intés semmit nem használt olyan durva és ostoba embereknél, kik avér ontáshoz, és apusztitáshoz szoktak vala, semminek is tartották volna, tsak a közép szerü sanyargatást, mivel ök hozá szoktak volt, a sok sanyarusághoz, és a nehéz fegyver viseléshez.

De a midön, anagy hidegekben mezit láb látták járni egy ollyan szentet mint szent bonifacius, a szent romuáldus tanitványát, meg más egy ollyan szentet mint dominícus loricatus, a kin le tsorgot a vér, a disciplinázása miat, abbol észre vették, hogy azok a szentek az Istent szerették, és avétket utálták, az elmével valo imádságot nem tudván mire valo, imádságnak azt tartották, amidön a soltárokot halották mondani, egy szoval, abban nem kételkedhettek, hogy az ilyenek ne szerették volna. felebaráttyokot, mivel másokért penitentziát tartottanak. az illyen külsö sanyargatásokon meg ütközvén, engedelmesebbeké lettenek, és halgatni kezdvén az ilyen papokot, és barátokot,. kiknek életeket tsudálák, sokan meg térének, azt pedig nem kel gondolni, hogy a disciplina, avas lántz, es más egyéb test sanyargatására valo eszközök, uj találmányok lettek volna, theodoretus, az ö religiosa historiájaban. az illyenekröl sok példát ád elönkben. tsak egyedül stylitus szent simon, a rettenetes sanyargatásra. elegendö példát ád, szent Colombánus régulája, a ki is ahatodik saeculumnak a vége felé élt, a barátok vétkeit, bizonyos számu disciplinázásal hagya meg büntetni, idövel ezt sok szentek követék.

A büntetésre valo tselekedetek közöt, a melyeket a régi penitentziák helyet adgyák vala, leg gyakortáb a nevezetes hellyekre valo butsu jarást hagyák, ugy mint jerusálemben. romában, Compostellában. a kilentzedik saeculumban már igen panaszolkodának azon, hogy sokan elnek viszá az ilyen butsu járásal, arosz életű papok, és Clericusok., az által tisztáknak tarták lenni magokot, a fö renden lévök, huzni, vonni kezdék a szegenységet. ollyan szin alat, hogy mesze földre kel nékik butsura menni, és a szegényeknek okot adot. a koldulásra, és akoborlásra, valának a többi közöt ollyanok, kik egyik tartománybol a másikában. koboroltanak mezitelen. és vas lántz anyakokon, a kiktöl mindenek irtoztanak. valo hogy a gyilkoságért, és más egyéb utálatos vetkekért. penitentziául adták nékik. illyen formán tölteni életeket. a butsu járások. soha nem valanak olyan nagy nevezetben. mint a tizen egyedik saeculumtol fogvást, a közönségesen valo hadakozások meg tsendesedvén, a butsu járokot ugy tekinték, mint meg szenteltetet személyeket, és minden ember el megyen vala butsura, a szent helyekre, még a fejdelmek, és akirályokis, a püspökök könyen el hagyák vala nyájokot. a butsu járásért, a jerusálémi butsu járást, 1033. esztendöben kezdék igen gyakorlani.


64. Beszélgetés 
A keresztesekröl, és az indulgenciákrol.

Innet eredének, akeresztesek, mivel a keresztesek, nem egyebek valának., hanem fegyveres szarándokok, abban az idöben, szükségesek is valának, mivel nem vala olyan keresztény fejdelem. a ki magánosan ellene álhatot volna amahométánusoknak, a kik is ellenségi valának mind azoknak, kik az ö vallásokot bé nem akarják venni, ezek szabadosan pusztittyak vala olosz országot, két száz esztendötöl fogvást, siciliát birták, és spanyol országot, tsak nem egészen. a keresztesek erejével hajtatának ki, ezen részéböl europának, és igen meg gyengülenek egyiptumban, és syriaban. de fogyatkozás lett az anyaszent egy ház szokásiban, és azok ahadakozások, ámbár buzgoságbol. és áitatoságbol valának is, de az én itéletem szerént. azok valának leg föveb okai, hogy azután oly szoros penitentziát nem tartának, mert abban az idöben kezdék, a plenaria indulgentiat. az az, hogy el engedék mind azokot a büntetéseket, a melyekre kötelezték abünöst. a szabot rend szerént valo penítentziák., azt pediglen mind azoknak., akik el mentenek, az Isten szolgálattyára., eszerént nevezték azt ahadakozást, villehard.lib.1. és az illyen rend kivül valo botsánat., viszen vala oda anyi népet, igen kedves dolog vala egy ollyan nemességnek. aki tsak a vadászásban, és ahadakozásban töltötte életét, a nehéz penitentziák helyet, hadi szarándokságra el menni, mivel azok apenitentziák, böjtölésekböl, imádságokbol, álottanak, de föképpen régente, még lora sem volt szabad ülni, se fegyvert viselni, kedvesé lön abban az idöben apenitentzia tartás, mivel hogy let volna nehéz az uti fáradság ollyan embereknek. akik hozá szoktak a hadakozáshoz, de söt még a sok külömb külömb féle tartományok. amelyeken által mentenek., nékik mulattság volt. nem volt tehát nékik semmi nehezeb. hanem hogy el hagyták hazájokot, házakot. és tselédeket.

Mind azon által, oly hoszas, és oly nagy társaságban valo út. nem igen jó orvoság vala, a bünösök, magok meg jóbbitásokra, a töredelmeség sem alkhaték meg. az utozo szorgalmatoságal, hogy pedig az út unadalmasnak ne tessék, szokás. az idöt, sok féle tréfás beszédekel tölteni. azon is gondolkodik ki ki, hogy mivel éllyen, és mitsoda szállása legyen, és a szállásokon, sok féle dolgok történnek, atorkoság, és atopzodás, sokszor meg történik az uton. nem lehet mértékletes és egy aránsu életet élni, azt is hozá teszem, hogy menyi féle szokásu nép közöt kelletet el menni, a még a szent földet érték, a sok veszekedések, és izetlenségek. minden nap meg történhettenek, anyi sok féle nemzet közöt, ugyan láttyuk is azt ahistoriákbol, hogy a keresztes had, hamisab volt amás féle hadnál, joinville. pag.32. és hogy minden féle vétek volt közöttök, egy szoval azok a butsujárások, ha valamely vetkeknek meg büntetésére valának, a keresztesek, nem anyira amagokét bünteték meg, mint a hitetlenekét, és schismaticusokét, akikre Isten. ostorul botsátotta volt.

Sok számu püspökök, papok. és barátok a keresztet fel vevék, némelyek, valoságos buzgoságbol, sokan pedig a szabad életre valo nézve, mivel azt tartották, hogy szabad fegyvert viselni, ahitetlenek ellen, el lehet itélni, hogy mitsoda fogyatkozást nem okoza arendben az illyen szabadság, apápák, magok kételenek valának el szenvedni egy részint, az illyen sok roszat, látatlanná kelleték tenni a különös rendeletlenségeket, hogy a fel tett dolognak. anagya véghez mehessen, sokat kelleték el türni a fö tiszteknek. mind addig valamég a vallás dolgában munkálkodtanak, noha azt meg bestelenitették, rosz élettyekel, idövel az indulgentiát ollyan keresztesekre is terjeszték, kik az eretnekek ellen hadakozának.

Nem tettzék igasságosnak lenni, hogy meg foszák ettöl akegyelemtöl az aszszonyokot, és az ollyanokot kik fegyvert nem viselhetének, azért azoknak is indulgentiát adtanak, a midön ök is adtanak ahadakozásra, azoknak, kik atemplomokra, vagy az ispotályok fundatioira adtanak, egész, vagy meg határozot indulgentiájok volt, a kik a szegényeknek adtanak, azoknak is indulgentiájok volt, ez igy lévén, az elég tételek. tsak nem szabad itéletre hagyatának, a penitentziális szabot rendeket senki sem követvén, tsak hamar elfelejték., és agyonás nehezebbé lön a penitentziánál.


65 Beszélgetés 
A Doctorok sokaságárol.

A tizen harmadik saeculumban kezde el fogyni arégi rend tartás, és addig atudatlanságnak setéttségében, meg marada a tráditio által, annak pedig nem árta egyedül annyit atudatlanság, mint az új tanitások., mert abban az idöben kezdének el távozni a tiszta tanyitástol, és az okoskodásra adák magokot, aristotélest fel kapák. és nagyra kezdék betsüleni a dialectikának, és a metaphysikának mélyen valo vetekedésit, arégi könyvek ritkák lévén, és a nyelv változása miat azokot nem értvén, azon idöbéli auctorokot kezdék olvasni. grátiánust inkáb olvasák. mint sem az atyákot, az irásba inkáb keresék a figurális értelmet, mint sem a betü szerént valót.

A tizen kettödik saeculumtol fogvást,. többire apüspökök magokot. a prédikacioban, és az oktatásban. nem igen foglalák, a világi dolgokal magokot meg terhelék, a világiak, de fö képen a fejdelmek. tudatlanok lévén, nem lehetnek vala tanátsok nélkül, a püspökökböl, vagy az apáturokbol tesznek vala Canceláriusokot, és más ministereket, és ezek itélték az egész dolgokot, noha ezeken kivül is elég dolgot ada nekik az ö világi uraságok, és nagy joszágok, gyakorta kelleték hadakozni, várakot erösitteni, és hadat gyüjteni, de minden idöben, nagy udvart, és sok tselédet kelleték tartani, mind ennyi sok foglalatosságok közöt, a lelki dolog, a melynek elsönek kelletet volna lenni, gyakorta hátra marada, és igy, a tanitások a predikaciok, és a szentségeknek ki szolgáltatások, a doktorokra szálla, akik az universitásokban tanulának.

Az universitásokot, ugy tettzik, hogy az Isten azért álittá fel, hogy az utolso idökben, meg tartassanak atudományoknak, és arend tartásoknak tradicioi, idövel, a koldulo szerzetesek is bé vétetének az universitásokban. és nagy segittségére lettenek az anyaszent egy háznak, azokban a tudatlan idökben, de azok a szerzetesek. akár mely szentek, és buzgok valának is, de nem voltanak olyan pásztorok, akiknek magános nyajok lett volna. inkáb mondhatni hogy ollyan missionariusok valának, kik a superiorjok parantsolattyábol, egy tartománybol, a másikában mennek vala., az eretnekek, és a bünösök meg téritésekre, a munkájok hasznos volt., de nem volt állandó, azért hogy sokáig egy helyben nem maradhattak, és meg nem gyarapithatták a meg térököt a jó útban, és igy a haszon nem lehete oly közönséges, mint mikor, mindenik püspök, és pásztor, tsak a maga népének meg szentelésében foglallyák vala magokot.

Egy szoval, arend szerént valo hierarchiának hatalma, nem vala oly igen a tudományhoz, és a szenttséghez ragasztva, mint az elsö idökben. a secularis. vagy a regularis doktoroknak nem vala más hatalmok, hanem a melyet ád vala nékik a személyek szerént valo érdemek, a tanitványoknak szabad volt. olyan professort választani a mitsodás tettzet, és innét jöttenek bé a sok féle kérdesek, vetekedések, és opiniok, thomass.discipl.4. lib 1. C.69. n.21. szabadá lön avilágiaknak is, ollyan predikatort követni, a melyik nékik tettzet, és Confessariust választani magoknak, a pásztorokjon kivül, és igy annyi sok számu papok közöt, arosz keresztények, találának ollyanokot., a kik tsak könnyen absolválták, és az ollyanok, meg térés nélkül is gyakorollyák vala a szenttségeket.

Sokan magok a doktorok is, sok dolgokot el hagyának,. azért, mert a régi szokásokot nem tudták. és a mely szokásokot, egy, vagy kétt saeculumtol fogvást vették volt bé, azokot tarták régieknek lenni, példának okáért, tsudálatos dolog hogy szent thamás idejében arrol nem emlékeztenek. hogy mi formában követték a böjtöt, az elött valo saeculumban, mivel szent bernárd azt mondgya, hogy az ö idejében, minden király, fejdelem. pap, nemes ember, gazdag, és szegény, nagy böjtben, estig böjtöltenek, serm. in Cap.jejun. mind azon által. szent thamás, nem tsak azt mondgya. hogy az ö idejében továb nem böjtöltek, hanem tsak nonáig, de még azt tarttya, hogy nem kell a keresztényeknek, más formában böjtölni, és hogy az estig valo böjt, az ó törvényhez illet, st thom. 2. 2q. 147. art.7. ad.1. ugyan az Illyen tudatlanság tselekedte., hogy új dolgoknak tarták, arégi el felejtet dolgokot, azt el hitetvén magokal. hogy a mostani rend tartás, bizonyosab a régiekénél, a kikfelöl azt tartották, hogy az ö szokások külömbözö volt a miéinktöl. azt meg nem visgálták, hogy ha az a külömbözés a kereszténységet illetteé, vagy tsak a külsö állapotokot, ugy mint aruházatot, és a nyelvet, és mint hogy, minden nap, ujab kérdéseket támasztának fel, és ujab okoskodásokot találának, végtire olyan Casuisták valának, akik tanitásokot inkáb az emberi okoskodásra fundálták, mint sem az irásra, és atraditiora, mint ha akristus, nem tanyitot volna minket minden igasságra, és jó szokásokra, ugy valamint ahitre, vagy mint ha. arégi philosophusokra szorultunk volna,


66 Beszélgetés
Hogy a jó tanitás minden koron meg volt. és minden idökben
voltanak jó példák.

Nem akarom, külön külön meg visgálni azokot a rendeletlenségeket, a melyek követték. a rend tartástol valo el távozást, azokot ki ki tudgya, nem is az. a szándékom. hogy arosz keresztények szokásit irjam le, hanem tsak azokot a szokásokot, a melyek a keresztényeket meg külömböztetik atöbb. emberektöl, az Isten pediglen. soha ugy el nem hagyta az anyaszent egy házát, hogy azok a szokások abban meg ne maradtanak volna, az anyaszent egy házat, akár kik igazgatták az el mult saeculumokban, akár magok apüspökök, akár atöllök rendeltetet papok, vagy a kiket a pápák küldének, vagy akár avilági papok, vagy a barátok, arend szerént valo pásztorok, vagy az idegen missionáriusok, de minden koron avallás és a tanitás egyenlö volt, a hit amaga tisztaságaban meg maradot, mindenkor azt tanitották, hogy az Isten törvényit meg kel tartani, azt ugy is kel magyarázni, valamint atraditio, és a régi szent atyák magyarázták, és hogy például kel vennünk azokot a szenteket, akiket az anyaszent egy ház. közönségesen tiszteli.

Minden koron valának illyen élö példák, mindenik saeculumnak, valának apostoli, akik a hitetleneknek prédikállák ahitet, mindenik saeculumban valának martyrok, a szüzek, és avaloságos penitentzia tartok sokan valának. minden koron, mivel a valoságos penítentzia tartásnak. kivánsága. hozá bé atizen egyedik saeculumtol fogvást a sok uj szerzetü barátokot, szent bernárd mondása szerént, serm. de st andr. vita. st malach. az Isten helyel helyel, rend kivül embereket tamaszt vala fel, akik mind a szent tudományt meg tartatták, mind az áitatoságot fel gerjesztették, ki lehet hasonlo szent bernárdhoz, nem találtatéké fel ö benne. a proféták buzgosága, az anyaszent egy ház. béli doktoroknak tudománya, és böltsesége, aki magát ugy sanyargatta, mint arégi remeték, az ö tsuda tételeit az apostolokéhoz lehet hasonlitani, sokal tartoznak. harmadik Innocentiusnak, és a több akori nagy tudos pápáknak, szent thamásnak, és másoknak, kik theologiát rendben vették. szent ferentz, külsö képen is példát ada, az evangyéliumi betü szerént valo követésben, az ö alázatossága, és maga sanyargatása, mélto lett volna, az apostolok idéjében is, és igy saeculumokrol saeculumokra, nemzettségekröl. nemzettségekre. az Isten meg tartotta az ö anyaszent egy házában, a tanitásnak, nem tsak a trádicioját, de söt még a jó erkölcsök követésének is.

Igaz tehát a, hogy a kristus ma is az, aki tegnap volt, és ugyan azon lészen örökkön örökké, hejában igyekeznek arosz keresztények. már régtöl fogvást azon, hogy el nyomják azt a tiszteletet., a melyel mindenkor voltanak a régiséghez, és a szentek példajihoz, álitván azt, hogy a kereszténység elsö saeculumiban, az emberek más természetüek valának, erösebbek lévén, a böjtölést, és a sanyargatást inkáb szenvedhették, az elme hajlandob volt a tanulásra, és a jó erkölcsök könyebbek voltanak, ha nékik azt mondgyuk, hogy szent péter. és szent pál a szegénységben. és a dologban töltötték élettyeket, azt felelik reája, hogy azok apostolok voltanak, de szent antal, és szent marton, kemény penitentziát tartottanak, erre azt mondgyák, hogy azok szentek voltanak,v. st chrys. Compunct. szent agoston mindenkor azon volt. hogy a Cléricusi mindenkor egy társaságban élyenek, magais szegény modra élt, noha püspök volt,

Ugy tétettyük. mint ha tisztelnök arégi hagyásokot, noha azokot valoságal meg vettyük. ugy tekénttyük, mint tsudálatos idöbéli dolgokot, kettségben esnek, azoknak követésin, azokot nem is akarják meg tanulni, mert ha tudnák, a szemünkre hánnák azok rendeletlenséginket, mi azt lehetetlennek tarttyuk., a mit erötlenségünk miat nem követhetünk,

Azt mondgyák sokan, hogy az anyaszent egy ház iffiuságában, erejében volt, nemesi nagy jó erkölcsökel birt, de mostanában már hanyotlik, és öregségiben vagyon, olyan volt mint a tavasz, és anyár, már most mint atél, de mire valok ezek a metaphorak,? azt gondollyáké, hogy az anyaszent egy háznak tartása, hasonlit az esztendö forgásához. vagy az emberi élethez,? ki merné azt mondani, hogy nem volt tekélleteségben kezdetekor, hanem idövel lett tekélletessé, és hogy ugy fogy el, valamint aromlando teremtet állatok, vagy valamint az emberi munka.? de még is miben mondhattyák hogy lett változás, az evangyélium ki hirdetésétöl fogvást, az emberi természetbenné,? az egész historiákban ellenkezöt látunk, az Isten törvénnyébenné,? az ö kegyelmébenné? az ö hatalma, és jósága minden kor egy aránsu, és a kristus nem mondotta azt nékünk, hogy az ö anyaszent egy házát, az idö szerént külömb külömb féle. valo rendel kellesék igazgatni. azt tudgyuk, hogy nyilvánságosan meg volt jövendölve. az ó törvénynek változása, és a Ceremoniáknak el törlése, de az évangyéliumot prédikállani kell mind az egész világon, s’mind világ végiig. nem tsak atitkokra kel tanitani, hanem a kristus parantsolatira is. ne gondollyuk azt, hogy hejában legyen az ö világ végezetiig velünk valo létele, ne hizelkedgyünk hát magunknak. hejában valo menttségel, és ha mi fogyatkozás vagyon rend tartásinkban, tsak a mi tudatlanságinknak, és gyengeséginknek tulajdonittsuk., ahetedik szent gergely pápa azt mondgya, hogy ollyan veszedelmes az erkölcsöt, és a tudományt illetö dolog ellen támadni. valamint ahit ellen. mert mindenikét, a traditio uttyán vettük. apolog. decretor.


67 Beszélgetés 
Hogy mi formában, és mitsoda viszá élést szenvednek el.

A valo hogy az anyaszent egy ház némelykor a meg gyükeredzet viszá élést el szenvedi, mind addig. valamég alkalmatossága lehet hogy azt ki irttsa, söt még némelykor. a kemény szivért, meg is enyhitette a régi rend tartást, a négy szer esztendöben valo Communionak. rend tartása. még fent vala a negyedik saeculumba, blesiai péter. azt mondgya. hogy az ö idejében, az az, atizen kettödik saeculumban., leg többire, tsak egy szer Communikáltanak a keresztények. petr. bles. serm.16. az anyaszent egy ház, ehez a szokáshoz alkalmaztatván magát. erröl rendet szaba, a láteránumi gyülésben. Can.omn. utriusque. 1215.eszt. a meg vala tiltva, hogy a nagy misék alat, kis miséket mondgyanak, azért hogy el távoztassák arendeletlenséget. mind azon által a szokás erött vett a tilalman, Conc.raven.IV. 1317.eszt. rub 12. szent thamás idejében. ugy mint, ennek elötte négy száz esztendövel, a böjt nonáig tartot, és tsak egy szer ettenek, az az, dél után három orakor, idövel délre hátra vonák, és a Collatiot is meg engedék, st thom.2.2.q. 147. a.7. azt is ide számlálom, hogy a papok akarattyára hagyá apenitentzia adásokot, ha pedig ollyan gyakorta ada indulgentiákot, és ha meg könyebité holmi baráti rend tartásokot, azért. tselekedte, mert azt tartották, hogy az ollyan barátok, kik nem anyira tekélletesek, mint a szabot rend kivánná, mind azon által, tsak tekélletessebbek a szerszetben. mint sem ha világiak maradtanak volna, és hogy a nagy böjtöt. meg kel inkáb könyebitteni, mint sem azt meg engedni. hogy el hagyák, de az illyen kedvezö engedelmekre valo nézve, ne gondollyuk azt, hogy mostanában ameny országnak uttya könnyeb. és hogy mi boldogabbak volnánk a régieknél, se azt, hogy az utolso idökben lévö püspokök, és pápák, okosabaknak tartották volna magokot., az elöttök valojoknál.

Tsak az ollyan Constitutiokot, vagy Cannokot olvasuk meg, a melyekben holmi engedelmeket. találunk, és meg láttyuk, hogy mitsoda nehezen állot az olyanokra az anyaszent egy ház, vannak meg olyan engedelmek, a melyeket tsak a szokás állitotta fel, mind azon által, az anyaszent egy ház, sok ollyan szokásokot tartot meg, a melyek, még eszünkbe juttattyák arégieket, a mint is, anonák, vagy vetsernyék, amelyeket énekelünk böjti napokon az étel elött, és az ordinatioknak formuláji. még meg mutattyák, hogy a régi rend tartásokot meg akarják tartani.

Vannak olyan viszá valo élések, a melyekben mindenkor ellent tartot az anyaszent egy ház, ugy mint a szent márton, és a királyok napján valo vendégségeket, és a fársángi tobzodásokot, az apostolok, és az ö tanitványi, gondolhattáké, hogy még valaha, a böjthöz, és a husvéthoz valo készület, ollyan rendeletlen szokásá változzék.

A szentek, és a valoságos keresztények, mindenkor ellene valának, az illyen viszá valo éléseknek, azt ki ki tudgya, hogy szent károly mitsoda buzgoságal álla ellene az illyeneknek, atridentinumi gyülés, nem suhajt semmi után ugy, mint az illyeneknek, el törléseket, és a szerzetesek közöt valo annyi sok reforma, a melyeket látunk, nem más végre valo, hanem hogy az elsö rendtartást hozhassák helyre, szent therésia, neheztelt az olyanért. amidön, valamely helyes szin alat, el akarták forditani, az ollyannak buzgoságát., aki a régi szenteket akará követni, mondván, hogy azzal, sok lelket vesztenek el, és hogy az ö idejében, lévö keresztények, alkalmatosak valának az elsö anyaszent egy ház. béli jó erköltsök követésire. vit. de st ther. C.27. in fin.


68. Beszélgetés 
Hogy mi haszonra légyen ez az irás.

Az illyen nagy bizonyos dolgokrol irván, jónak, és szükségesnek gondoltam lenni, hogy mindenek eleiben terjeszem mitsodások valának, és hogy mitsodásoknak kell lenni, a keresztények szokásinak, semmit itt olyat nem mondottam, a melyet az olvasot emberek nem tudnának, és azt ollyan könyvekböl vettem ki, a melyek közönségesek, söt még azt is meg láthattyák, hogy sokat el hagytam. de sokan vannak, a közönséges hivek közöt ollyanok. kik ezeket ha tudnák, hasznokra fordithatnák, azt is meg lehet látni, hogy a keresztényi vallás nem tsak két vagy három tartásbol áll, a mint azt sokan gondollyák, hogy tsak egy keveset imádkozanak regel, s’estve. vasárnapon. egy kis misét halgassanak, a böjtöt, tsak imigyamugy tarttsák meg, a szenttségekhez, ritkán járullyanak, és akor is tsak fél készülettel. és azután a mulattságban éllyenek, valamint a pogányok tselekedtenek, nem az illyen keresztények szokásit. igyekeztem én le irni.

Lehet az is, hogy némellyek. azok közül, kik mi töllünk el szakadtanak. a réforma szine alat. meg fogják látni, hogy az el szakadásra. okok nem volt. hogy az elsö anyaszent egy ház, nem ollyan volt, amint ökk gondollyák. és hogy, mind más féle dolgot tanyitanak nálunk, nem olyat, a mint felöllünk tarttyák, azt is meg láttyák, hogy az ö réformátorok., tsak igen könnyen, és figyelmetesség nélkül hagyatá el az illyen régi szent szokásokot, ugy mint, az egy szin alat valo Communiot, areliquiákhoz, és aképekhez valo tiszteletet. a halotakért valo imádságot. a böjtöt, a tiszta életre valo fogadás tételt. a szerzetes életet, és a babonaság el törlésének szine alat. olyan durva kereszténységet hozának bé, a melyben senki nem követi az évangyéliumi tanátsot. se a parantsolatokot jobban végben nem viszik azoknál, mint a kiktöl el szakadtanak.

Egy szoval reménlem. hogy az illyen szent szokásokra valo nézve. figyelmetesebbek lésznek az ollyanok. kik annyira meg vakultanak, hogy esze zavarják az igaz vallást, a hamisal, a melyet a tevelygés, vagy a világi haszon keresés hozot bé, ha valaki az ollyanok közül azt meg visgálná, hogy mitsoda nagy változásokot tett az évángyélium a nemzetek szokásiban, és hogy mitsoda külömbözés volt. mindenkor., a valoságos keresztények, és a hitetlenek közöt. meg láthatná azt, hogy a kereszténységnek fundámentuma. állandóbb, mint sem arrol gondolkodot. és azt el kell hinni, hogy a kereszténység., nagy tsudákal állitatot fel, söt még a volna hihetetleneb, dolog. ha egy ollyan változás, tsuda nélkül lett volna meg, azok a tsudák pedig. anyira meg hatották vala az elméket, hogy tsak igen késöre kezdének azokrol kételkedni. Az uj eretnekségek, sok roszat okozának, a vallás fundamentumirol valo vetekedések., sokakban a hitet el ronták. a kik világi tekéntetböl, ha tsak külsö képen ís a Catholica vallást követék, de az eretnekek közöt, sokal többen valának ollyanok, kik szabadságot adván magoknak, avallás béli tudományt anyira vivék, a menyire akarák. és végtire, magok sem tudták mit kellene hinni, és ugy tekinték avallást, mint a világi dolgoknak egy részit, ez a veszedelmes tudomány hamar el terjede, az iffiak halván az attyoktol, vagy más ollyanoktol kik a vallásal tréfálodtanak. vagy még roszabat is mondhattanak, azt elméjekben meg tartották, és továb nem visgálták, azon kivül is a meg egyezet az ö hajlandoságokal, mivel a ki maga felöl sokat tart. az ollyan, könnyen hizelkedik magának, hogy meg külömböztesse magát, a közönségesektöl, a resttség is kételkedésben tarttya, és bajt nem ád magának. hogy a dolgot meg visgállya, de ökk akár mit mondgyanak, a miket én mondottam azok meg maradnak. és mindenkor az igaz lészen, valamint origénes mondgya Celsiusnak, hogy a kristus, reformálván a világot, bé töltötte olyan jó erkölcsökel, a melyeket. az elött nem üsmerték.


69 Beszélgetés 
Bé fejezés.

Ezeket akarám tehát ki terjeszteni, az izraéliták, és a keresztények szokásirol, ez az ó, és az uj testamentumbéli hiveknek, külsö képen valo élettyek, az elsöben. meg láttyuk, hogy lehesen leg jobban élni a világi jokal, és ót meg tanulhattyuk az életnek leg okosab módgyát, a másikában meg akartam mutatni, hogy mitsodás életet élnek azok, kik tsak a mennyei dolgokot tekéntik, és akik, még atestben élvén, tsak lélek szerént élnek, a mely elet mind lelki, és mind természet felet valo élet lévén, akristus Jesus kegyelmének erejétöl függ, boldognak mondhatnám magamot. hogy ha valaki ezen irásra valo nézve, valoságosan meg visgálná az okos, és keresztényi életet, és azt valojában akarná követni.

vege Légyen üdvezitönk szent nevének ditseretire

Ennek a könyvnek Táblája.

Elöször ezen könyvnek el osztásárol. pag. 1.

2 beszélgetes Elsö rész. akristus Jésus eletéröl. 1.

3 beszélgetés. ajerusálemi anyaszent egy házrol. 16.

4 beszélgetés. hogy mitsoda allapotban voltanak a poganyok meg térések elött, – 22.

5 beszélgetés. a tanitásokrol. és a kereszttségröl, 27. 6 beszélgetés. az imádságrol. – 32

7 beszélgetés. a szent irás tanulásárol. 35.

8 beszélgetés. a munkárol, és a hivatalrol. 39

9 beszélgetés. a böjtröl. – 42.

10 beszélgetés. az ételröl. – 44

11 beszélgetés. a keresztények szemérmetességel valo magok viseléséröl. 47.

12 beszélgetés. a házaságrol. 53

13 beszélgetés. a keresztények egyeségéröl. 55

14 beszélgetés. a gyülekezetröl a liturgiárol. 57.

15 beszélgetés hogy mitsoda titokban. tartották atitkokot. 60.

16 beszélgetés. a keresztények ellen valo káromlásrol. 61

17 beszélgetés. hogy még miket mondottak a keresztényekröl. 65

18 beszélgetés. az itéletek formájárol. a kinokrol. 70

19 beszélgetés. az üldöztetésekröl. 72.

20 beszélgetés. a martyrok tselekedetiröl. 75.

21 beszélgetés. a tömlöczröl. 77.

22 beszélgetés. a reliquiákrol. 79.

23 beszélgetés. a Confessorokrol. 82

24 beszélgetés. az excommunicatiorol 83.

25 beszelgetés. a penitentzia tartásrol. 84

26 beszélgetés a barátokrol. és a szüzekröl. 92

27 beszélgetés. az özvegyekröl. diaconisákrol. 93

28 beszélgetés a szegényekre valo gondviselésröl. 95

29 beszélgetés. a szállás adásrol 98.

30 beszélgetés. a betegekröl. 101.

31 beszélgetés. a temetésröl.

32 beszélgetés. a püspökökröl. 105

33 beszelgetés a keresztények békeséges türésekröl. 116.

34 beszélgetés. 3 rész, a keresztény fejdelmekröl. 121.

35 beszelgetés. hogy mitsoda formában valának atemplomok épitve. 124.

36 beszélgetés. a templomok ékeségeröl. 127.

37 beszélgetés. hogy mitsoda külömbség volt. a szent egy ház. és a pogányok temploma közöt. 130

38 beszélgetés hogy a láthato dolgok, avallásnak segéltenek. 132.

39 beszelgetés az Isteni szolgálatnak rendiröl 134

40 beszélgetés. a prédikállásrol 138

41 beszelgetés. a szent ruhákrol. 143

42 beszélgetés. a szent áldozatrol. 145

43 beszélgetés. a Ceremoniaval valo Isteni szolgálatrol. 149

44. beszélgetés. az innepekröl, és a butsu járásrol. 151.

45 beszelgetés. a Conciliumokrol. 154.

46 beszelgetés. a penitentzia tartásokrol. 155.

47 beszélgetés. az eretnekekröl. 157.

48 beszélgetés. az egy házi renden valok szokásirol. 158

49 beszélgetés a Cléricusok szegénységéröl. 162

50 beszelgetés. az anyaszent egy házak kintséröl. 165

51 beszelgetés. az ispotályokrol. 170

52 beszélgetés. a klastromokrol. 172.

53 beszelgetés. a baráti eletröl. 181

54 beszelgetés. hogy mi okbol külömböztetnek meg abarátok külsö képen. 183

55 beszélgetés. 4 rész. hogy menyire meg bomlottanak. és el távoztanak a keresztények. 188.

56 beszelgetés. a romaiak meg romlásokrol. 197.

57 beszelgetés. a barbarusok el terjedésekröl. és szokásirol 201

58 beszelgetés. a romaiaknak, a barbarusokal valo esze elegyedésekröl.

59 beszelgetés. a nap keleti keresztenyeknek szokásirol. 210

60 beszélgetés. a nap nyugoti szokásokrol. és atizedik saeculumban lévö rendeletlenségekröl. 215

61 beszélgetés a vallás meg tartásárol 221.

62 beszélgetés. az anyaszent egy ház rend tartásinak, helyre állitásárol. 225.

63 beszélgetés a penitentzia tartásban valo valtoztatásokrol. 228

64 beszélgetés a keresztesekröl és az indulgenciákrol 232

65 beszelgetés. a doktorok sokaságárol. 235

66 beszélgetés. hogy ajó tanitás minden koron meg volt. és minden idöben voltak jó példák. 239

67 beszélgetés hogy mi formában. és mitsoda viszá. élest szenvednek el. 243

68 beszélgetés hogy mi haszonra légyen ez az irás 246

69 beszélgetés. bé fejezés. 249.

