A SIDOK

és az Ujj
TESTÁMENTUMNAK
Historiája
241

A Sidók.
és az
új Testámentumnak.
Historiája.
242

Elsö könyv
242


Második könyv
272


 Harmadik könyv
342

A SIDOK

és az Ujj
TESTÁMENTUMNAK
Historiája

A Sidók.
és az
új Testámentumnak.
Historiája.

Elsö könyv


 A Kristus Jésus Menyben menetele után, az Apostolok. és atanitványok viszá térének Jérusalemben. és azon házhoz menének. ahová szoktak volt esze gyülekezni. és fel mentenek. a leg felsö ebédlö házban. a hol, a szent. Léleknek. le szállásáíg maradának, azt tarttyák. hogy az a ház Máriájé volt, ajános Anyáé, akit Márknak is nevezik., idövel ezt a házat. templomá változtatták, és az Apostolok templomának nevezték. az a ház a Sion hegyén volt épitve, közel a templomhoz, az Apostolok, a szent szüzel. és atöb szent aszszonyokal. az imádságban töltötték áldozó tsütörtöktöl fogva. pünkösdig valo idöt, és a háztol. ki nem mentenek. egyébkor, hanem a mikor a templomban mentenek, mind eszeségel száz huszan valának, (a) 
 hihetö, hogy az Aszonyokot oda nem számlálták, a kiket, nem számlálták az olyan számok közi.

Abban az idöben, Péter fel kelvén. az Apostolok, és a tanitványok közöt, mondá nékik, Atyám fiai. szükséges hogy valamit a szent Lélek meg jövendölt judásrol. aki vezetöje volt azoknak. kik Jésust meg fogák, hogy bé tellyesedgyék, ö szintén ugy hivatot volt az Apostoli szolgálatra valamint mi, de el árulván az urát. el vette bérit hamiságának, ö magát fel akasztá, és ketté hasada, és minden béle ki omlék, a mezöt pedig, a melyet az ö árulásáért valo pénzen vettek, 
 Hakeldámának, az az. vér mezejének nevezik. az is meg vagyon a soltárban irva Légyen puszta az ö lako helyek, és ne legyen. aki abban lakjék, és a püspökséget más vegye el. szükséges tehát. hogy azok közül a kik mi velünk voltanak., mind azon idöben. amelyben az ur Jésus mi közöttünk volt, hogy olyan választassék a ki bizonysága légyen velünk együt. az ö fel támadásának.

Akoron elö állitának kettöt, Josefet. a ki Barsabásnak hivatatik., kinek a vezeték neve igaz volt, és Mátyást. Ez a két ember. mindenkor hüségel voltak a kristushoz, és a hetven tanitványok közöt meg külömböztettek.


 Szent Mátyás aleg föveb. és régieb tanitváni közül valo volt az üdvezitönek, Alexandriai szent kelemen, egy nehány mondásit irja le. ugy mint, tsudállyad a jelen valo dolgokot., ellene kel állani a testnek, és azt egészen meg kel gyözni, nem adván semit is meg rosz kivánságinak, ellenben pedig meg kel erösiteni és nevelni alelket, a hit, és az üsmerettség által.

A midön ezt a két embert elé álitták. az egész gyülekezet e szerént imádkozék, Uram aki az emberek sziveit üsméred, mutasd meg nékünk. melyikét választottad akettö közül, hogy had 
 vegye el a szolgálatnak, és az Apostolságnak helyét, a melyböl judás ki eset, azonal sorsot vetének, és a sors Mátyásra esék, és az Apostolok közi számláltaték.

A midön az ötven nap bé tellyesedet volna, és a pünkösd napja el érkezet volna, egy vasárnapon 24 maji az Apostolok mind együt lévén, egy szers mind nagy zugás hallaték, mint a sebes szélnek zugása, mely az égböl jött, azonnal tüzes nyelveket látának le szállani mindenikére közüllök, azonal bé töltetének szent lélekel, és külömbféle nyelveken kezdének szollani, valának akoron Isten félö sidok jérusalemben, a kik minden féle országokbol oda gyülekeztenek vala. pünkösd innepére, a mellyet tartozták meg tartani,

A midön az Apostolok a szent Lelket vették volna, és a nyelvekre valo ajándékokot, a templomba fel mentenek., és az a sok féle nép kik ót voltanak. halván ki ki a maga országa béli nyelven szollani öket. azon álmélkodának, és tsudálák az Isten hatalmának erejét, de meg mások tsufságal illeték öket. mondván hogy részegek volnának. akoron péter elö álván a tizen egy Apostolal, mondá nékik. hogy se ö, se az ö társai részegek nem volnának, mivel még tsak három volna az ora., ugy mint regel. kilentz orakor. holot az innep, és szombat napokon. tsak 
 a regeli imádságok, és Ceremoniák után ettenek, a melyék délig tartottanak, azután mondá hogy amit ö bennek oly igen tsudálnának, a Joel profetának. bé tellyesedése volna, aki meg igerte volt. hogy az utolso idökben., az ur el hintené lelkét minden testre, az ifiu emberekre, az 
 ifiu leányokra, és az öreg emberekre, tsudákot mutatna az égen, és a foldön, vért. tüzet. füstöt, a napnak, és aholdnak meg homályodását


 Azután az Évangyéliumot kezdvén nékik hirdetni, mondá nékik. hogy minden igaság nélkül adták volna akristust ahamisak kezében, akik fel feszitették, hogy a kristus. az Istennek választot embere volt, és igen hires a ki mondhatatlan tsudákért, melyeket tett a nép közöt; hogy nem avétkeiért adatot volt a gonoszok kezében, hanem, az Isten rendelésinek, különös 
 akarattyábol., hogy az Isten ötet fel támasztotta, és ki vitte a koporsobol. David is azt mondgya, nem hagyod a lelkemet pokolban, se meg nem engeded szentednek, rothadást látni, meg üsmértetted velem az élet utait, és bé töltesz engem vigasságal, ate ortzádal, az után mondá, hogy ezeket a szokot nem érthetni Davidra, mivel azt mindenek tudgyák, hogy az ö testét koporsoban tették, és el temették., de David a Jesus fel támadásárol tett emlékezetet, akit az Isten ki vette akoporsobol, ök annak minyájan bizonysági, a fel támadása után. menyekben fel ment., és azután le küldötte nékik a szent lelket, a melynek láthato jelit láthattyák a nyelvek ajándékiban, a melyet oly igen tsudállyák. ö bennek, azután meg 
 bizonyittá az üdvezitö menyben menetelét ezen szokal. Mondá az ur az én uramnak, üly az én jobbomra, míg az ellenségidet sámolyá tészem lábaidnak

Ezek a szók meg haták az egész halgatoknak sziveket, és mondák péternek, és atöb Apostoloknak, Atyám fiai mit kellesék tselekednünk, péter felelé nékik. penitentziát tarttsatok, és hogy mindenik közülletek meg keresztelkedgyék, a kristus Jesus nevében, hogy meg nyerjétek bünötöknek botsánattyát, és veszitek a szent Léleknek ajándekját, mert a mely igéretet tett Isten. hogy szent Lelkét adgya, a titeket illet, és mind azokot a kiket hini fóg, ismét tanitván öket a kereszttségre arra inté öket, szabadullyatok meg egonosz nemzettségtöl, valának három ezeren. akik akristus tanitványi mellé adák magokot., és akiket meg keresztelék ugyan azon anapon, vagy más nap. mind azok pediglen. akik ahitre, és a kereszttségre állottanak vala. szorgalmatoságal halgattyák vala az Apostolok tanitásit, és hiven követték azokot, együvé gyülekeznek vala, és együt ették az oltári kenyeret., a kristus testét, és vérét, mind azok akik üsmerték az ö tiszta élettyeket, tsudálák, nem lehete öket látni, félelem 
 nélkül valo tisztelettel, az Apostolok pedig sok tsudákot tesznek vala, amelyek sokakot meg téritnek vala.


 Mindnyájan ezeknek az elsö keresztyéneknek egy szivek, és egy lelkek vala. nem vala közöttök ugy mondván se szegény, se gazdag, mert minden jovokot közre teszik vala, azok akiknek örökös joszágok volt, azt el adták, és az árrát, az Apostolok lábaihoz teszik vala kiknek gondgyok volt arra. hogy kinek kinek szükségihez képest osztogasanak az el adot joszágoknak árrábol, a napnak nagyob részít a templomban töltötték, egyenlö szivel és lélekel, egy szers mind ettenek, ki ki a maga házánál, és tselédivel, vagy felesen egy társaságban. ugyan azon egy haznál, örömel, és együgyü szivel, az egész nép szerete öket, az ö tiszta, és ártatlan élettyekért, és a szegényeknek valo adakozásokért, imé eszerént adgya elönkben a 
 szent Lélek a Jerusálemi elsö hiveket. akik példái valának az szerzeteseknek. kik sok idövel azután fellyeb valo tekélleteségre igyekezének.

Azon idöben Péter, és János fel menvén a templomba. a kilentz orakor valo imádságra, ugy mint dél után három orakor, ez estvéli imádság volt, a sidoknál három ora volt rendelve 
 minden nap az imádságra, regel, délben. és estve, a mint ezt láttyuk Danielnél. vala pedig egy sántán születet ember, a kit minden nap a templom kapujához vitték. a melyet szép kapunak nevezték. hogy alamisnát kérhesen mind azoktol kik az ur házában mentenek, Ez az ember. látván pétert, és Jánost, a Templomba bé menni, kéré öket, hogy adnának néki valami alamisnát, Péter mondá néki, néz reánk, a koldus reájok nézvén, gondolá hogy valamit adnának néki, de Peter mondá néki, nékem se aranyom, se ezüstöm nintsen, hanem, a mim vagyon, azt adom néked. A názareti Jesus kristusnak, nevében kely fel, és járj, és meg fogván a jóbb kezét, fel álittá, és azon orában a sánta lábaira álla, és járni kezde, és bé mene vélek együt a templomba. ugralván, és ditsérvén az Istent.

Mindenek láták azt az embert, meg üsmérék, és tsudálkozának rajta, és mint hogy pétert, és Jánost, kezeknél tarttya vala, a nép körül fogá öket a salamon folyosojában, akoron Péter mondá anépnek, hogy nem a maga erejével gyogyitotta volna meg azt a sántát, hanem akristus Jésusnak erejével. akit ök meg veték. pilatus kezébe adák, és halálra itélteték, akit is az Isten meg ditsöitette, és halotaibol fel támasztotta, hogy ö maga, és atöb Apostolok annak bizonyságí volnának, mind azon által Atyám fiai, mondá nékik, tudom, hogy ti, és a ti tanáts uraitok, azt tudatlanságbol tselekedtétek, és az Isten azt meg engedte. hogy az jövendölések bé tellyesednének, a melyek meg mondották hogy a kristus halált fog szenvedni, tarttsatok tehát penitentziát, és térjetek meg, ugy hogy ati vétkeitek el töröltessenek, mivel az Isten, azért küldötte néktek az ö Fiát. és azért támasztotta fel, hogy meg térjetek, és örök életetek legyen., 
 A Péter intési oly hathatosok valának. és a kegyelem oly böséges, hogy azon alkalmatoságal. öt ezeren térének meg.

A midön az Apostolok anépnek beszéllenek vala, oda érkezének a papok, a templom örzöknek a feje, és a sadduceusok, ezek az utolsok nem szenvedheték hogy az Apostolok. a halottak fel támadását hirdették, és hogy azt meg bizonyitották a kristus személyében, akinek fel támadásat erösitették. mondván hogy fel támadása után is ettenek, és ittanak véle, A sadducéusok abban az idöben ígen hatalmasok valának, aleg föveb tiszttségekben is bé vettek 
 öket, kaifás a fö pap. sadduceus volt. az Apostolokot meg fogák, és tömlötzben tevék más napig. mint hogy már késö volt, azon anapon nem lehete esze gyüjteni a tanátsot, hihetö hogy asántát is a tömlötzbe tették. mivel más nap atanáts eleiben vitték az Apostolokal együt, másnap esze gyülenek a törvény tudo doktorok, a népnek fejei, a fö papok, Annás, és kaifás, és a papok közül a leg fövebbek, az Apostolokot, a gyülésben viteték, és mondák nékik, mitsoda hatalomal. és kinevével tselekedtétek azt a dolgot, akoron Péter tellyes lévén szent Lélekel., felelé nékik, A názareti Jesus kristusnak nevével., a kit ti fel feszítettétek, és akit az Isten halottaibol fel támasztotta, annak nevében gyógyítatot meg ez az ember, és a ki talpon áll elöttetek, a kristus Jésus az a kö. akit ti áts mesterek, meg vetettétek, és a ki mostanában az 
 elsö szegelet kö, az embereknek nem adatot más név. a mely által üdvezülhesenek, hanem tsak azö neve.

A tanáts látván nagy bátorságát Peternek, és Jánosnak, és tudván azt, hogy ezek. nem irás tudok, és tsak a közönséges nép közül valok, el álmélkodának beszédeken., a meg gyogyult sánta elöttök lévén, a ki több volt. negyven esztendösnél. valoságos bizonysága volt atsudának. atanáts ki küldvén öket. hogy végezhesen, mondák magok közöt, Imé ezt a tsudát az egész jérusalem tudgya, magunk sem mondhatunk semit is az ellen., mit tsinállyunk azokal az emberekel.? tilttsuk meg nékik fenyegetésel. hogy ezután ne beszéllyenek senkinek is a Jesus nevében. az után bé hivaták öket. és elejekben adák ezeket, de Péter, és Janos, azt felelék nékik, itéllyétek el magatok, ha az igasságosé, hogy inkáb engedelmeskedgyünk 
 néktek, mint sem az Istennek, és ha leheté a mí töllünk, hogy bizonyságot ne tegyünk arrol. a mit láttunk. és hallottunk. azután el botsáták öket. nagy fenyegetésekel

A mídön viszá tértenek volna házokhoz, meg beszellék atöb Apostoloknak, és tanitványoknak hogy mi történt volna vélek, akoron egy szivel lélekel. fel emelvén szovakat, imádkozának, halákot adván Istenek, hogy szolgait meg segitette, ditséretet adának az ö véghetetlen hatalmaságának, aki haszontalaná tészi a királyoknak és a hatalmasoknak ígyekezeteket. kik a kristusnak, az ö Fiának birodalma ellen akarnak állani, azon kérék azután hogy adá meg Apostolinak, az erönek lelkét, hogy meg vethessék a fenyegetéseket, és a vélek valo roszul bánásokot, amidön imádsagokot el végezék, a ház a melyben valának meg rendule. és 
 ujontában bé töltetének szent Lélekel, és uj bátorságal kezdék hirdetni az Isten Igéit.


 Josef, akit Barnabásnak is nevezték, az az, vigasztalás fiának, elévita lévén, Cyprus szigetiböl valo volt, ebben az idöben adá el. holmi joszágát, Cyprusban, vagy Jerusalem mellet, és annak az arrát, az Apostolok lábaihoz tevé. sokan azt tartották a régiek közül, hogy 
 Barnabas a kristus hetven két tanitványi közül valo volt. és hogy szent Pálnak tanulo társa volt, a mint hogy igen is tartot ahoz az Apostolhoz,


 Az elsö hivek abban az elsö buzgoságban lévén, egy Ananias nevü ember, és Safira, a felesége, el adák ök ís a földgyöket, Ananias pedíg egy akaratbol a feleségivel, meg tartá egy részit a föld árrának, és atöbit az Apostolok lábaihoz tevé, de Péter azt meg tudván az Isteni sugarlásbol. arol keményen meg feddé ötet. mondván, hogy nem az embereknek. hanem a szent Léleknek hazudot, semmí nem kénszeritette arra, hogy el adgya örökségit, és azután hogy el adta, szabad volt magának meg tartani egészen az árrát, de nem kelletet volna olyan hazugságal meg tsalni az Anyaszent egy házat, Ananiás ezeket halván. a földre esék, és ki adá lelkét. és igen meg félemlének. mind azok, kik ezt meg tudák, azonal holmi ifiak. a testet fel vévék. és el vivék temetni. mint egy három ora mulva, a felesége a ki semit nem tuda a történt dologban. peterhez mene., aki is kérdé. hogy tsak anyin adták volté el földgyöket, az Aszony felelé hogy tsak anyin, péter mondá néki, hogy végeztétek el együt. hogy a szent Lelket kisérttsétek. imé azok. akik a te férjedet el temették. az ajto elöt vannak, hogy tégedet ís eltemessenek, azon szem pillantásban holtan le esék a földre, és azok. akik Ananiást el temették,. fel vevék a testet, és el vivék temetni a férje mellé.

Azon idöben az Apostolok sok tsudákot tésznek vala, és minden nap nevekedék ahiveknek 
 számok, ugy anyira hogy még apapok közül is sokan bé vették ahitet. ahivek minyájan egyenlö lélekben valának, a templomban, a salamon folyosolyaban esze gyülekeznek vala. senki mások közül, nem meré magát esze elegyiteni vélek, de a nép nagy ditseretet ád vala nékik. atsuda tételeknek ereje igen nagy vala az Apostolokban, fö képen szent péterben. ugy anyira, hogy a betegeket kí tették az utzákra, hogy a midön péter ót el menne, leg aláb az ö árnyékja. had fedeze bé öket. és gyogyittsa meg, a környül lévö helyekböl is Jérusálemben 
 viszik vala abetegeket, és egéségesen térnek vala visza. az ördöngösök, meg szabadulnak vala agonosz lelkektöl

Akoron a fö pap kaifas, és azok a kik véle együt saducéusok valának, meg boszonkodván azon. hogy látá az Évangyéliumnak gyarapodását. meg fogaták az Apostolokot, és meg kötözteték, de az ur Angyala. éttzaka ki nyitta atömlöttz ajtait. ki vivé öket atömlötzböl, bé zárá az ajtokot, és mondá nékik, eredgyetek a templomban. és predikályátok bátran azt a tudományt, és a mi az szövettséget illeti. atemplomban menének tehát még jó hajnalban, és predikálani kezdének. Azonban pedig a fö pap. esze gyüjtvén atanátsot, az Apostolokért külde atömlötzben. a tisztek a tömlötzben menvén. ót nem találák az Apostolokot. a fö paphoz viszá térvén mondák néki, a tömlötz ajtaját, jól bé zárva találtuk. az örzöket az ajto elöt. de az ajtot meg nyitván. senkit nem találtunk atömlötzbe. a midön ezeket beszélnék, és tsudálnák hogy hová lettek volna az Apostolok. tudtára adák a fö papnak, hogy azok az emberek a templomban volnának. és a népet oktatnák, akoron atemplom örzö fö tiszt az örzökel a tanátsban vivé az Apostolokot. eröszak tétel nélkül, mert tartottak a néptöl, hogy meg ne köveze öket. A templom örzö fö tiszt, levita volt, aki egy sereg levitának parantsolt. a templom örzésire., egy romai tiszt is vigyázot arra. hogy valami zenebona ne esék a templomban.

Az Apostolok a tanáts eleiben érkezvén a fö pap mondá nékik, nem tiltottuké valameg azt tellyeségel néktek, hogy ne tanittsatok a Jesus kristus nevében,? mind azon által bé töltöttétek avárost ati tudományotokal, és azt akarjátok el hitetni a népel. hogy az az ember igaságtalanul itéltetet volt meg, és hogy mi bünösök vagyunk az ö haláláért, Péter. és atöb Apostolok, tsak rövideden felelének meg néki, Inkáb kel engedelmeskedni az Istennek, mint az embereknek, azt tudgyuk, hogy ami atyáinknak Istene. fel támasztotta azt a Jesust a kit ti meg ölettetek, mi bizonysági vagyunk fel támadásának, és a szent Lélek, a kít az Isten közlöt mind azokal. kik néki engedelmeskednek. bizonyságot tészen ugyan azon igazságrol.

A tanáts ezeket halván,nagy haragra indula, és azt akarák el végezni, hogy meg ölesék öket, de egy Gamaliel nevü fariseus. törvény tudo doktor, aki tiszteletben volt anép elöt, fel kelvén. parantsolá hogy egy kevés ideig had vinnék ki az Apostolokot, és mondá agyülekezetnek, vigyázatok arra a mit akartok tselekední ezek iránt az emberek iránt, mivel nem oly régen. egy Theodás nevü ember fel kelvén, magát nagynak akará tartani, mint egy négy száz ember. melléje adá magát. de ötet meg ölék. és mind azok kik benne hittenek, el szélyedének, és semivé lének, azután a Galileai judás fel támada, abban az idöben, amelyben a népet fel számlálták, és sokan állának meléje, de mind ö, mind az ö része el veszének, és el szélyedének, azt jovallom tehát néktek, hogy ne árttsátok magatokot ezeknek dolgaiban., és hagyatok békit nékik. mert ha ez a dolog az emberektöl jö. magában oda lészen, de ha az Istentöl. jö, hejában allotok ellene, az Isten tudgya azt meg segiteni ti ellenetek is, ezt a tanátsot bé vévék, és az Apostolokot bé hivaták. arra itélék öket. hogy meg ostoroztassanak, és nagyob büntetésel is fenyegetek. hogy ha azután a Jesus nevében fognak tanittani. azutan az Apostolok nagy örömel menének ki atanáts házbol., azért hogy méltoknak itélték arra, hogy 
 valamit szenvedgyenek a Jésus kristus neviért de a tanáts, és apapok hejában tilták meg nékik, mert ök szüntelen predikalák a kristust. a templomban, és a házaknál


 Abban az idöben atanitványoknak száma nevekedvén., zugolodás támada, az ollyan sido 
 görögök közöt, a kik görögül beszéltek, és a sidok közöt, kik sidoul beszéltek. az zugolodast pedig az okozá, hogy a sido görögök. azon panaszolkodának, hogy az ö özvegyek. akiket az Anyaszent egy ház tartotta, meg vettetnek az eledel osztogatásában, erre valo nézve. atizen két Apostolok, esze gyüjtvén a hiveket, mondák nékik, nem igaságos. hogy el mulasuk az Isten Igéjének hirdetésit, hogy az asztalokra, és az ételnémü osztogatásra legyen gondunk, válaszatok tehát hetet közülletek. a kik igazak legyenek. tellyesek szent Lélekel, és böltseségel. akikre bizhasuk ezt a hivatalt, mi magunk, tsak az imádságban, és a prédikalásban foglallyuk magunkot. imé ezeket választák, Istvánt, filepet, procorust, Nicanort, Timont. Parménást, és Miklost, Antiokiai jövevént.

Istvánrol, ezután fogunk szollani. azt tarttyák hogy filip Cesáriai volt. és négy jövendölö 
 leánya volt. ugyan öis téritté meg kándatzesnek, a szeretsenek királynéjának komornyikját, és az után a samaritanusokot, procorus a görögök szerént, leg elsö Nicomémiai püspök volt atöb Diaconusokrol. igen keveset tudnak.


 Miklos, az Antiokiai jövevény. ígen nevezetes arégiek közöt. és a Nicolaita eretnekeknek neve. éppen gyalázattyára lehet, hogy ha az igaz. amint sok historikusok tarttyák, hogy ö adot volna álkalmatoságot. arra az az eretnekségre. a maga rendeletlen viselésivel, azt irják. hogy igen szép felesége lévén, attol el válék. hogy a meg türköztetésben élne, de meg nem gyözhetvén rosz kivánságit, viszá vévé feleségit és tsak hamar olyan botránkoztatásokban ejté, a melyek a Nicolaita eretnekséget okozák., a mely meg gyalázá ami szent vallásunkot utálatos tisztátalanságával, mind azon által sokan akik erröl irtak. mentik Miklost ugy mint.


 Az után. hogy a gyülekezet ezt a két személyt választotta volna, hogy gondgyok legyen az asztalokra, és a minden napi premendára. az Apostolok imádságal. reájok tevék kezeket. István pedig leg elsö a többi közöt, tellyes vala szent Lélekel, és a hitel. és nagy tsudákot teszen vala anép közöt. nemellyek pedig a libertinusok synagogájábol, hihetö. hogy ezek olyan 
 sidok valának a kiket rabul vitték volt romában Pompeus. és sosius idejekben, visza váltották volt szabadságokot, és viszá tervén Jérusálemben. különös synagogájok volt. valamint az Alexandriai, Cyreniai, Ciliciai, az Asiai sidoknak, ezekböl a synagogakbol valo sidok vetekedvén szent Istvánal. nem álhatának ellene a szent Léleknek. a ki benne szollot, akor alatomban meg tsinált férfiakot küldének. a kik bizonyitának, hogy hallották volna ötet szollani Mojses, és az Isten ellen, fel indítták tehát a népet. és az írás tudokot, reája rohanának, 
 és a tanácsba vivék, és hamís bizonyságokot allítának ellene, akik mondák. hogy szüntelen beszéllene a szent hely, és a törvény ellen, és azt is hallották volna tölle. hogy az a Názarethi Jésus le rontaná atemplomot. és meg változtatná a Mojses parantsalatit.


 Mind azok, akík atanátsban valának, reája fügesztvén szemeket, álmélkodásal láták hogy az 
 ö ortzája fényes volt, valamint egy Angyalé, Akoron kaifás afö pap. aki elsö volt 
 agyülésben, kérdé töle, hogy ha igaz volnaé. amit mondanának felölle, szent István. a maga menttségire hoszu beszédet kezdet elö. a melyben meg mutatá rövideden a sidok historiáját, Ábrahámtol fogvást Dávid királyig, Mojsesröl ditséretel, és tiszteletel beszéle, hogy meg mutatná vádloínak, hogy hamisan vádolnak, hogy Mojses ellen káromkodot volna, de meg azt is meg mutatá. hogy a sídok. mindenkor engedetlenek valának Mojseshez, El nem felejté az igéretet. amelyet az Isten tett volt Mojses által, hogy olyan profétát küldene nékik a mitsodás ö volna, akínek engedelmeskedni kel, a törvényhez nagy ditséretel lön, noha azal vádolák, hogy azt el akarná rontani. azt mondá, hogy a törvényt. az Isten Mojsesnek, az Angyalok által küldötte volt. és hogy mojses, az Isten parantsolattyábol emelte volt fel a sátort, a pusztában, azt is meg mutatá hogy David az Isten sugarlásábol volt abban a szándékban. hogy templomot építtsen. a magoságbélinek., a mely szándékot. salamon vivé végben., mind ebböl ki tettzik, hogy mely távul volt, roszul beszélleni az ur templomárol. mind azon által hozá tevé, hogy az ur nem lakik az emberek kezei által tsinált épületekben, az után a sidok ellen valo szokal 
 fejezé bé beszédit, illyen formán. kemény fejüek, környül metéletlen. szivü, és fülüek, mindenkor ellene állotok a szent Léleknek, és ollyanok vagytok, valamínt az atyáitok voltak, melyik proféta az, akit a tí atyáítok nem üldözték volna, meg ölték azokot, a kik nékik meg jövendölték az Igaznak. el jövetelét, akit a pogányok kezében adtátok volt nem régen, és a kinek gyilkosi voltatok, atörvényt, az Angyalok által. vettétek, és azt meg nem tartottátok.

Ezekre a szokra. nagy haragra indulának. és a fogokot tsikorgaták ellene, de István fel emelvén az égre szemeit, látá az Istennek ditsöségit, és Jesust a maga felségiben, az Atyának jóbján, fel kiáltá, látom nyitva az egeket, és az Embernek Fiát. állani az Istennek jóbján. 
 akoron az ellenségi minyájan fel kiáltának. és fülöket bé dugván. egy szers mind reája rohanának. és ki vivén avárosbol. az észak felöl valo kapun, meg kövezék ötet. és a bizonyságok akik bé vádolák, és akiknek kelletet a törvény szerent. leg elöbször hánni köveket, le vetek a köntösököt hogy szabadabak lehesenek, és saul nevü ifiunak lábaihoz tevék. akinek neve. igen nevezetesé let az Anyaszent egy házban. István eleinte fen állva volt, és amidön kövezik vala, a Jesust. hija vala segittségül. mondván, Uram Jésus, ved magadhoz lelkemet, azután térdre esvén, kiáltá fel szóval, uram ne tulajdonittsad vétekül nekik és ezeket 
 mondván. el aluvék az urban.

Azon idöben nagy üldoztetés támada a Jérusalemi Anyaszent egy ház ellen. és a hivek, az Apostolokon kivül el szélyedének egy nehány részire judeának. és Samariának. némely Istenes embereknek gondgyok vala. a szent István el temetésire. akit is el temetik illendö tiszteletel, 
 imé mit mond szent Gamaliel lucianusnak látásban. a kinek parantsolá fel venni ennek a szent Martyrnak réliquiáit, István meg köveztetvén aváros eszaki kapuján kivül., a test ót marada, egy nap, és egy éttzaka a sidok parantsolattya szerént azért hogy eledelül lenne a madaraknak és a vadaknak, de az Isten meg nem engedé. hogy az oktalan állatok hozája nyulyanak, Ennek okáért, én Gamaliel meg szánván a kristusnak azt a szolgáját, és részt akarván venni, annak a szent Embernek hitében, és jutalmiban, el küldék éttzaka üsmeretes, és Istenes keresztyéneket, és adék nékik ami szükséges volt, hogy a testet titkoson fel vegyék, a szekeremet is oda adám nékik hogy azon vigyék az én házamhoz, Cafár Gamalában, Jerusálemhez 7 mély föld, negyven napi gyászt tartottam neki, az én koporsomban tétettem ötet, a nap kelet felé valo pintzében és az ö temetésire adtam mindent a magamébol a mi kivántatot.

Azonban pedig Saul., akiröl már szollottunk, és a ki aruhájokot. örzi vala azoknak,, kik Istvánt kövezék, nevezetesé lön a keresztyének üldözöi közöt, E már maga erejében valo ifiu volt. 
 Ciliciában születet sido atyátol, a ki romai polgár volt, a görög nyelvet meg tanulta volt. 
 Társis városában. a maga hazájában, iffiu korában ment volt Jérusalemben, ahol a farisaeusok részire álla, és a Gamaliel lábainal tanula, nagy buzgoságal volt a törvényhez, és érdemesnek tartá lenni. az Anyaszent egy házat üldözni. az házakhoz bé ment. onnét ki vonta 
 az embereket, és az aszszonyokot, a kik akristusban hittenek, és a tömlötzben tétette, mind ezek a fö papok parantsolattyábol, és engedelméböl mennek vala végben, aki jová hagyá az illyen eröszak tételeket. mint hogy a sidok el vesztették volt, ameg öletesre valo hatalmot, egyébel nem büntetheték a keresztyéneket. hanem a synagogákban valo ostorozásal., de ezt gyakran tselekedék. oly kegyetlenségel bánnak vala ahivekel, hogy szent pál meg valya magais hogy sokakot a káromlásra ingerelte, és el hagyatta a hitet sokakal, és hogy mód nélkül 
 üldözte. azokot, a kik a hítben álhatatosok valának.

Ez az üldözes nagy jóvára lön avallásnak, mivel ahivek közül sokan el szélyedvén atartományokban., a kristus Jésust hirdeték. és templomokot állittának fel, sokan Damaskusig mentenek, a többí közöt egy Ananiás nevü tanitvány, ez igen buzgo és szent életü ember volt, mások meg féniciaig, cyprus szigetéig, Antiokíáig, ahol a kristust prédikálák, de tsak a 
 sidoknak, és nem a pogányoknak, a kiknek tsak az után prédikálák, szent Agoston ezeket a bujdoso tanitványokot., mind anyi fáklyákhoz hasonlittya, a kiket meg gyujtván a szent Lélek Jerusalemben. el szelyeszték öket a sidok, olyan szándékal, hogy el olttsák. és el veszesék öket, de arra nem vigyázának, hogy azok a fáklyák meg gyujtanák az egész világon azt atüzet, a mely égette öket magokot.


 filip a Diaconus, igen nevezetesé tevé magát abban az idöben, Samariában menvén ót az Évangyéliumot hirdeté, a kristus Jesus után. aki maga meg téritette vala a samaritánusokot. a filip predikaciojival valo tsuda tétetek, fel ébreszték a samaritánusokot,

A kik gyönyörüségel halgaták ötet, és örömel bé vevék az üdveségnek igéjét, vala ugyan azon 
 városban egy simon nevü ember a ki annak elötte ababonaságot üzte volt, és a ki anyira magához hoditotta a Samaritánusokot. szem fény vesztésivel, hogy minyájan ötet követik 
 vala, az Isten erejének mondgya vala magát lenni, az az, mindenek felet valo Atyának. 
 némellyek szerént. vagy Messiásnak mások szerént. szent Hieronimus azt mondgya. hogy 
 azal ditsekedék. hogy ö volna az Isten igéje. a szép. a szent Lélek, a minden hato, az Istennek mindenese. hihetö hogy nem mindgyárt adá ki ezeket a káromlásokot,

Simon magus tsudálkozik vala atsudákon, a melyeket filip tselekeszik. vala, és látván hogy minyájan a samaritánusok, hinnének, az Évangyeliumot bé, vennék, és meg keresztelkednének., ö maga ís ahitre allot, ezt igazán tselekedteé, vagy tsak álnokságbol. 
 valamint az Atyák tarttyák., elég ahogy filip mellé adá magát. és meg keresztelkedék., nem 
 tsudálkozhaték eleget anagy dolgokon amelyeket láttya vala hogy filip tselekedet a Jésus 
 nevében. ö pedig a tsudákot, tsak valamely babonaságnak álittá lenni, és tsak azért adá filip mellé magát remélvén, hogy meg tanulhattya tölle azt a titkot, hogy öis olyan tsudálatos dolgokot tselekedhesék.

Az Apostolok. kik Jérusalemben valának, meg tudván hogy a Samaritánusok bé vették volna az ur Igéjét. oda küldék Pétert, és Jánost, hogy szent Lelket adnának nekik. reájok tévén kezeket, mivel a tsak az Apostolokot illeté, péter, és János, Samariába érkezvén, imádkozának reájok, hogy a szent Lelket vennék. akoron, a szent Léleknek láthato képen valo vétele közönséges volt., ugy a külsö kegyelmeknek is vétele., valamint a jövendölésnek, a nyelveknek, és betegek gyogyítására valo ajándékok, Simon magus, látván mind ezeket a tsudálatos dolgokot, az Apostolokhoz. mene. és pénzt igére nékik, mondván. adgyátok nekem 
 is azt a hatalmot, hogy a kire kezemet teszem, had vegye az is a szent Lelket, azt gondolá hogy az Apostolok. még nagyob erejü boszorkányságot tudnának mint ö, szent Péter irtozva hallá a simon magus igéretit. mondá nékí, veszen el pénzed magadal együt. te, aki azt gondoltad. hogy az Isten ajándekját pénzen lehet meg venni, te néked részed nintsen arra a szolgálatra. se azt el nem érheted., mert ate szived nem egyenes az Isten elöt. tarts tehát penitentziát azért a hamiságért. és kérjed az Istent. hogy had botsása meg ha lehet ezt a rosz gondolattyát szivednek, mert látom hogy a keserüségnek epéjében, és a hamiságnak kötelében vagy. Simon mágus felelé. imádkozál magad érettem, hogy semi a meg ne történyék rajtam, 
 valamit mondottál, Tertulliánus azt mondgya, hogy sok köny hullatásokot ejtet, ezt már régi irások is bizonyittyák, de az ö penitentziája haszontalan valo volt., mert nem volt, se alázatos. se ígazán valo. 


 Simon magus. nem hogy meg tért, és penitentziát tartot volna, a mint szent péter jóvallá néki, de mind hihetetlenebé, mind meg átalkodatlanabá lön, az utan még nagyob szorgalmatoságal adá magát a babonaságra., ditsöségnek tartá az Apostolok ellen állani 
 minden tehettségivel. azért hogy meg tarttsa. vagy szerezhesen hirt nevet magának, azután samariát el hagyá, és fel járá mind azokot a helyeket, a hol a kristus nem prédikálot volt, hogy 
 az elméket aroszra vigye Tyrusban. egy közönségesen valo életü aszonyt vett pénzen, héléna nevüt, mindenüvé el vitte magával, minden utálatoságokot el követet véle.

Azal kérkedet, hogy ö volna akristus, aki menyböl le szállot, hogy meg válttsa az ö Hélénaját, aki is az el veszet júh, hogy helyre hoza az egész világot és meg szabadittsa az embereket.

Simon magus seminek tartotta a törvényt, és aprofétákot, mondván hogy azért jöt volna el, hogy azokot el ronttsa, nem hogy azokhoz valamely engedelmeségel let volna, de söt még halálal. és örökös kárhozatal fenyegette azokot, kik azokot meg tartanák. El lehet ezekböl 
 itélni. hogy mitsoda életet élt, ez a eretnek. és az ö követöi., az ö élete olyan volt, hogy átallanák azt le irni. az ö követöi minden féle rendeletlenségekben éltenek, magok meg vallották irásokban. hogy azok a kik leg elöbször hallanak beszélleni az ö titkokról hogy azok 
 álmélkodnak. és irtoznak attol., aleg nagyob szemérmetlen tisztátalanság szabad volt nálok, aboszorkányságok, varáslások. és abálványozás, egy szoval [egy-szoval] minden féle vétkek uralkodtanak közottök, Simon magus, sok féle tartományokot fel járván. végtire Romába mene. Claudius császár idejében meg fogjuk látni ezután hogy ót mit tseleket, és miképen esek le az áerböl. a szent peter imádságara.

Péter, és János, bizonyságot tévén azurol. samariában. és ót hirdetvén az ö beszédit, viszá 
 térének Jérusálemben.,. és samariának egy nehány városiban prédikálák az Évangyéliumot, ugyan abban az idöben küldének a sidok, a kristus ellenségi. követeket mindenüvé a hol lakos 
 találkozot ebböl anemzetböl. hogy tudtokra adgyák, hogy közöttök új vallás támadot volna, a mely a Názáreti Jésust. Messiásnak üsméri lenni, hogy az a Jésus Galiléábol valo tsalárd volt, akit ök akereszten meg ölették volt, de a tanitványi éttzaka el lopták atestet a koporsobol ahová tették volt. hogy az ö tanitványi mindeneket meg tsalnának, a bízonyság tételel., hogy fel támadot, és menyekben ment volna, hogy annak a hitetönek a tudománya, Istentelen. és 
 Szenttség töres volna, hogy az ö követöi azt tanittyák hogy nints Isten, és a Mojses törvényit el rontanák, ezek a káromlások el terjedvén a sidok közöt, apogányok is azoknak helyt adának, és igen nagy gyülölségel kezdének lenni az elsö keresztyénekhez. és meg vetésel vallásokhoz, hát még az Eretnekeknek, rendeletlenségek., és esztelenségek is ingerli vala öket. az illyen gondolatokra, mivel aleg utálatosab eretnekségek is. a keresztyéni nével fedezik vala magokot, és a pogányok nem külömböztetik vala meg öket, a valoságos hivektöl


 Azal vádollyák vala öket hogy a napot imádnák. vagy egy szamarnak a fejét. vagy akeresztet, vagy a szemtelen., és otsmány dolgokot., azt mondgyák vala hogy a keresztyének. haszontalanok a világnak, és az emberi életre; hogy a fejdelmeknek a tartozando tiszteletet meg nem adnák.; és mindenek ellenségi volnának; ez így lévén akar mely rosz történt az birodalomban. tsak akeresztyéneket okozták.; Azal káromlották. hogy azö gyülekezetekben. olyan gyermeknek ették a husát, akit ö magok meg ölték; Hogy az ö vallás béli vendégségeket, olyan rokonságal valo paráznaság. követi, amely irtoztatob. az oedipusénél; Azt hányák vala szemekre. hogy az ö vallásokon lévök mind tudatlanok, és tsak aleg aláb renden valok, a kiket ijesztö, de meg bizonyitás nélkül valo okokal vonnyák magokhoz. Mind ezekre ahamis vádolásokra meg felelének nagy igazságal ami Apologistáink, akik apogányoknak elméjekre, valoságal adák. a keresztyéni vallásnak mí voltát, és akeresztyéni elet tsak hamar el szélyeszté. ezeket a káromlásokot, a melyeket. a tévelygésnek elméje, és az irigység inditották volt ellenek. Ezek a dolgok nem illenek egészen az idöhöz a melyröl it szollunk. de azt gondoltuk. hogy ezekröl szolhatunk mostanában is, a sidok káromlásira valo nézve, a melyek a többínek is azok valának kezdöi.


 Filep Tetrárka, a nagy hérodesnek fia, meg hala. Tiberíusnak huszadik esztendejében., etsendes, és mértékletes fejdelem volt, mikor vala hová ment. tsak keves kiséröi voltak, és ha 
 valaki ígaságot kért tölle, azonal meg állapodot, akár mely helyen volt, széket tétetet, amelyet mindenkor utánna vitték, le ült, meg halgatta mind a két részt., azonal meg itélte avétkest, és igasságot tett, az ártatlannak, meg hala Betzaidában akit meg nagyobitotta. és meg ékesitette volt, és akit juliadának nevezé, juliának, az Augustus leányának nevére, ez a testvér attyafiának Herodes filepnek, és a nevezetes Hérodiadának leányát vette volt el feleségül. saloméát.


 Ezen idö tályban küldé el pilatus Tíbériusnak, írásban. hogy mitsoda törvényt láttak, és mitsoda itéletet tett volt a kristus Jesusra, azt tarttyák hogy szokása volt a gubernátoroknak Romában küldeni a CSászároknak. írásban. aleg nevezeteseb törvényeket melyeket tettek másokra. vagy mi formában itéltek meg másokot, és mínd azokot ís. a mik olyas dolgok 
 történtenek a tartományokban. a hol parantsoltanak, sok szent auctorok bizonyittyák hogy látták volna azokot az actáit pilátusnak. apogányokot. azokra az actákra szokták vala. igazitani, mint valoságos, és igaz irásra, még mostanában is találkoznak sok olyan irások, kik a pilatus actáinak nevét viselik, de egyikében sem láthatni azt a Caractert, amelyet láthattak a régiekben, A tsudálatos dolog. hogy arégiek el hagyták veszni olyan nagy dologrol valo irásokot. amidön más kéttségeseket. és roszakot meg tartottanak, Imé a meg maradot acták közül, ezek hasonlitnak inkáb az igazakhoz, ezeket florentínius adgya nékünk az ö Martyrologiumjában. p. 113. de nem ugy adom mint authenticumot,

„Pilatus Tiberius CSászárnak; Tisztelet: A Jesus kristus, a kiröl szollottam volt az utolso levelemben, ugyan tsak meg öletet. a sídok akarattyokbol. de akaratom ellen. abizonyos, hogy soha olyan Istenes, és egyenes embert senkí nem látot. nem is fóg látni, de a sido nép, az irás tudokal, és avénekel. el végezvén halálát. tsak fel feszitték az igazságnak azt a predikátorát. valamint az ö profétájok, és a sybillák meg jövendölték volt, amidön a kereszten volt, sok tsudák történtenek, a melyek a philosofusok szerént nagy veszedelemel fenyegeté az egész világot, Annak az Embernek tanitványi. még meg vannak, és a kik nem hogy meg gyaláznák Mestereknek szenttségit rendeletlen életyekel, de söt meg tiszteletire vannak jó tselekedetekel, ha nem tartottam volna anépnek fel támadásátol, talám még az a jó ember életben volna, noha azt el nem követtem amit el követhettem volna. hogy a haláltol meg menttsem. és ellent állyak vádloinak, mind azon által. az akaratom ellen eset. attol is tartottam hogy valamiben méltoságod meg ne sértödgyék, és azért hagytam el. az emberek hamiságára. annak az Igaznak avérit, aki ártatlan volt mind arrol a miröl vádolták de a kinek azö irások szerént meg kelleték halni. az ö üdveségekért. Légy jó egésségben. 2 Aprilis.”


 Vannak mind azon által olyan tudosok akik azt tarttyák hogy soha nem voltanak pilátusnak igaz actai, és hogy azokot, a melyeket az Atyák láttak, valamely keresztyének gondolták volt. nem helyes buzgoságbol.


 Mind azon által azokra az actákra valo nézve irják sokan arégiek közül, Hogy Tibérius látván pilatusnak irását. a tanátsnak arrol ira., olyan formában. a melyböl meg láttzék hogy azt jóvá hagyná. és azt akarná, hogy meg adgyák az Isteni tiszteletet a Jesus kristusnak, de akoron a tanáts annak nem engedelmeskedék, hihetö, azért hogy meg tarttsa a maga auctoritását. mivel mások meg adták volt néki. az Isteni tiszteletet. a tanáts engedelme nélkül, a ki azt akarta, hogy tsak az ö hatalmoktol kel függeni egy Istennek, és tsak ugy legyen Isten. ha ö 
 nekik tettzik. Tiberius pedig a keresztyénekhez valo hajlandoságát meg mutatá. halálal fenyegetvén azokot, kik öket bé vádolnák, és háborgatnák.

Fel lehet erre az idöre tenni a kisebik szent Jakab Jerusalemi püspökséginek kezdetit. A 
 kisebik szent Jakab, Máriának. a Cleofás. vagy Alféus feleséginek fia volt, az Évangyélium 
 ötet az ur öttsének, vagy báttyának mondgya lenni. mivel test szerént. néki attyafia volt. az annya Maria által, a ki nénye volt a szent szüznek, talám még az attya Cleofás által is. a kit 
 némely régiek szent josef testvér attyafiának mondgyák lenni, Az üdvezitö fel támadása 
 után., szent jakab a tudománynak ajándekját vevé., és a kristus különösön meg jelenék néki. a midön menyben akara fel menni, reája bizá az Annyának gyermekeit, tudni illik a Jerusálemi Anyaszent egy házat, nékie hagyá székit aföldön, és jegyesit. hogy holta után. néki gyermekeket támaszon. ez igy lévén. el mondhatni, hogy a kristus maga választá, és rendelé ezt a szentet Jérusalemi püspöknek, mind azon által. tsak az üldöztetés után. a mely szent 
 István halálakor támadot vala, üle a püspöki székiben., Alexandriai szent kelemen, azt tarttya, hogy szent péter, a nagy szent Jakab., és szent János Évangyélista. választák püspöknek


 Szent Epiphánus azt irja. hogy ez a szent arany pléhet viselt a homlokán, valamint a sidó fö papok. jelére a püspöki méltoságnak, ez a szent olyan nagy böltseségel. és áitatoságal viselé 
 magat. hogy nem tsak, a hivek, de söt még a sidok is tisztelettel tekéntették. holtig szüzeségben marada, ö Názarenus volt bort soha nem ivut. se a haját el nem nyirette, de söt még meg sem feredet. se magát olajal meg nem kente se semmi élö állatot nem ett, semi gyapjubol valo ruhat nem viselt. hanem lenböl., olyan szoros életet elt. és az ö tagjai ugy el valának szaradva. mint ha nem lettek volna élö tagok, oly gyakorta le borult a földre az imádságra, hogy azö homlokán. és térdein valo bör. oly kemények valának, valamint a tevének a böre, egy szer. nagy száraságban., esöt nyert imádsági által, mind ennyi nagy jó erköltsökért, igaznak nevezék. nem tsak a keresztyének, de söt még a sidok is. még más vezeték nevet is adának reája, ugy mint oblia. az az. az Istennek erösége.


 Szabadságot adtak volt néki, ámbár nem volt is papi familiábol a szent helyben bé menni mikor akarta, a mely olyan része volt atemplomnak, ahová minden nap egy pap ment, hogy ót ajánlyon estve, és regel.temjént., olyan nagy tisztelettel valának az ö szenttségihez, hogy kiki 
 azon igyekezet, hogy meg érhese az also részit köntösének,


 Azt olvasák a Thalmudban. hogy egy Eligázer nevü embert akigyó meg marván. Jakabért küldének Samna városában, hogy menne meg gyógyitani azt az embert az áts Jésus nevében, de egy Rabinus azt ellenzé, mondván. hogy Elizagernek nem kel meg engedni hogy az az ember gyogyittsa meg ötet, a midön ezen vetekednének magok közöt, a méreg el fogá szívit a betegnek, és meg hala a Rabbínus elöt. E pedig boldognak mondá azért. hogy ugy ment volna ki avilágbol, hogy meg nem szegte a böltsek rendét, annak idejében fogunk beszélleni a szent Jakab halálárol.


 Szent filep Diaconus, hihetö hogy még Samariában oktatta ahiveket az Isten Igéjére., 
 amidön az Angyal mondá néki, hogy menne dél felöl valo részére judéának, a Gáza városának uttyára. a mely puszta volt, filep azonal engedelmeskedék, nem tudakozodván, hogy ót mit keresne, azon az uton elöl talála egy Ethiopiai embert, aki kándaces király nenak fö komornyikja vala, Ez a komornyik hihetö vagy sidó volt, vagy azá akart lenni, mivel Isaiás profetát olvasta, és Jérusalemben ment volt imádni az Istent., a szent Lélek mondá filepnek. hogy közelitene a szekérhez. és mint hogy akomornyik fent szoval olvas vala, filep kerdé tölle, ha értenéé a mit olvasna, felelé néki, hogy érthetném ha valaki meg nem magyaráza,, és mondá filepnek hogy hágna a szekére, és ülne meléje, az irásnak pedig helye melyet olvasot evala. mint a júh vítetett ahalálra, és mint abárány fel nem nyitotta száját. az ötet nyiröje 
 elöt., az alázatoságban, el vétetet az ö élete, Az ö nemzésit ki beszélheti meg, mert el vétetik a földröl az ö élete, hihetö hogy görögül olvasta az irást, mivel a meg egyezik az Actákal, de egy kevesé külömbözik a sido nyelvtöl.

A komornyik mondá filepnek, kiröl akar it szollani, magárolé, vagy másrol.? Akoron filep a kristusrol kezde néki beszélleni, és meg mutatá néki, hogy a proféta mondásit. öreája kel érteni, az után a kereszttségnek hasznairol, és szükséges voltárol kezdé oktatni, és minek utánna egy darab ideig mentek volna együt. vizet találának, és mondá akomornyik, ihon a viz. míért nem vehetném fel akereszttséget? meg lehet felelé filep. ha hisz tellyes szivedböl. hiszem mondá a komornyik. hogy a kristus Jesus az Istennek Fia, azonal le szállának mind a ketten a vizben. és filep meg keresztelé ötet,

A vizböl hogy ki menének, azur Angyala el ragadá filepet, és a komornyik többé ötet nem 
 látá, de nagy örömel követé viszá felé uttyát, amidön hazájában érkezék, akristus hitét kezdé hirdetni, még mostanában ís azal kérkednek az Abyssinusok hogy tölle vették a keresztyéni vallást, és amikor keresztelnek, el olvasák az ö meg térésinek historiáját. 
 némellyek az Atyák közül azt tarttyák. hogy vette volna kereszttsége után a szent Léleknek természet felet valo ajándékit.

filep a mint meg mondok, el ragadtaték az ur Angyala által, és egy szem pillantás alat. 
 Azotban találkozék, ahol az Évangyéliumot hirdeté. és onnét más helyekre mene. és vegtire Cesáreában. a maga hazába érkezék, ót néki egy kis házatskája volt, és szent pál. abban a városba erkezvén a kristus eszt 58. filephez szálla, a negyedik saeculumba az ö házát még 
 meg lehetet látni. és az ö négy leányinak házait, akik mind szüzek, mind jövendölök valának.


 Azonba pedig saul. szüntelen fenyegeti vala az ur tanitványit, akiknek véreket szomjuhozta, 
 a fö paphoz kaifáshoz mene, hogy levelet venne tölle a Damaskus synagogáira, ugy hogy, ha ót valami férfiat, vagy aszonyt találna keresztyént hogy azokot fogva vihesse Jérusálembe., De a midön az uton volna. azokal kik ötet kisérnék, és a városhoz közelgetne, egy szers mind dél felé nagy világoságot láta le szállani az égböl, sokal fényesebet anapnál, amely meg környékezé ötet, és avéle valokot, mindnyájan láták azt a fényeséget. és a földre esének, és saulus szozatot halla, a mely néki mondá sidoul, Saul. Saul. miért üldösz engemet, akristus mondá néki ezeket, Saul kérdé, ki vagy te uram, és az ur mondá néki. Én vagyok a Názárethi Jesus, a kit te üldösz, igen kemény néked az ösztön ellen rugodoznod, tsak hejában igyekezel., el rontani az én Anyaszent egy házamot, Saul nagy reszketésel, és rettegésel kérdé, uram mit akarsz hogy tselekedgyem.,? Jesus mondá néki, kely fel., és meny bé avárosba, és ót meg fogják mondani hogy mit tselekedgyél. azt tarttyák. hogy ezen alkalmatoságal. olyan boldog 
 volt, hogy látthatta a kristust, mivel a a korintiusoknak azt mondgya., Nem vagyoké Apostol. Nem láttamé akristus Jésust.

A még ezek lennének a saul társai nagy rémülésbe valának, azt hallották hogy saul beszéllet valakivel, de abban semit nem értettek, se azt nem látták aki véle beszéllet, vagy ha hallották is, tsak ugy halották mint valamely zugást., vagy zengést. szent krysostomus azt tarttya. hogy a saul társai meg nem térének. az Isten azt igy meg engedé, hogy a bizonyság melyet tennének ezen lett dologrol., bizonyosab, és bé vehetöb legyen, mind azon által. Saul fel kelvén a földröl, és a szemei nyitván lévén semmit nem láthata. vagy azért hogy a szemeit el fogta volt 
 anagy fényeség, vagy valamint a hályog, olyan jöt volt szemeire, kézen fogva vivék tehát avárosba. egy judás nevü ember házahoz a hol harmad napig se nem ett. se nem ivut. az imádsagban töltvén ideit, keseregvén. helytelen valo buzgoságán.

Vala pedig Damaskusban egy Ananiás nevü tanitvány,, szent ember, és leg nevezeteseb a Damaskusba levö keresztyének közöt., azt is tarttyák, hogy ennek avárosnak püspökje volt, az ur meg jelenék néki. és mondá. eregy az igyenes uttzában. keress fel ót egy Thársiai embert, Saul nevüt, a ki imádságban vagyon, a Saul nevére Ananíás reszketni kezde, mivel avárosban tudták hogy mi szándékban volna, Ananiás felelé, Uram sokaktol halottam. hogy az az ember. menyi roszat tet ate szenteidel. kik Jérusalemben vannak, de söt még levelet vett a papok fejdelmétöl. hogy meg fogasa azokot, kik ate nevedet segittségül hiják. de az ur mondá néki. 
 eregy hozaja, mert olyan ember. akit én választottam arra, hogy az én Nevemet a nemzetek, a királyok, és az Izrael fiai eleiben vigye, és meg mutatom ö néki., hogy menyit fog szenvedni én érettem., az Isten azt is meg üsmerteté Ananiasal. hogy miképen térité meg.

Ezen idö alat Saul. mindenkor a judas házánál marada, semit nem látván., és ö látást láta, ugy tettzék néki. mintha egy ember reája tette volna kezeit, és meg gyogyitotta volna szemeit, és tsak nem azon szem pillantásban érkezék Ananiás és reája tevé kezeit. mondván. Atyám fia saul. az ur Jésus a ki néked meg jelent az uton, hozád küldöt engemet., hogy meg nyitassanak szemeid, és bé tellyél szent Lélekel, azonnal. a Saul szemeiröl le hullának mint a hal héjak, és látni kezde, akoron Ananías tudtára adá néki, hogy az Isten arra rendelte volna, hogy az Évangyéliumot predikálaná minden emberek elött. kely fel, mondá Ananiás, ved fel akereszttséget. és mosogasd meg büneidet. híjad segittségül az ur nevét, fel vevé tehat akereszttséget, és Ananiás reája tevé kezeit, és vevé a szent lelket, és azután ett, és meg 
 erösödék, egy nehány napig még atanitványokal marada, a kik Damaskusban valának.

Az után predikállani kezde a synagogákban, meg bizonyitván erösen, hogy a kristus Jésus volna a Messiás, és az Isten Fia., mind azok akik tudták. hogy mit tselekedet volt Jérusálemben, és hogy mitsoda végre ment volt Damaskusba, tsudálkozásal hallák beszélleni a Messiásról., Az ö nagy tudománya., ékes beszéde, és buzgosága., új eröt adnak vala beszédinek. és igen meg hattyák vala elméjeket halgatoinak, Az Évangyélium prédikálására, nem volt néki szükséges hogy az emberektöl tudakozodgyék. se hogy Jerusálemben menyen. 
 hogy ót tanullyon az Apostoloktol, mivel ö a kristustol magátol vette volt avilágoságnak tellyeségit, a melyel véghez vihesse szolgálattyát.


 Damaskusban maradván egy darab ideig. szeretsen országban mene, talám a Damaskus vidékire, mivel abban az idöben, ez a város Arétásé, a szeretsenek királyáé volt, es valami nap 
 keletre. vagy délre eset avárosnak. Arabiának hitták. Némellyek azt tarttyák. hogy ót predikálota az Évangyéliumot., mások meg, hogy magát oda el vonta volt. azért. hogy 
 készülhesen a szolgálathoz a melyre Isten rendelé, szent Lukáts nem szolván ezen uttyárol szent pálnak, azt gondolhatni. hogy nem volt hoszas, vagy ót semi nevezetes dolgot nem vit 
 végben. azután viszá tére Damaskusban. a hol három esztendeig marada.


 Ebben az Esztendöben 35. Lucius vitelliust Tiberius syriai Gubernátorá tevé, a ki ugyan azon esztendöben Jerusálembe mene a husvéti Innepekre. és ót igen nagy tisztelettel fogadák a sidók, hogy pediglen hozájok valo háláadoságát meg mutassa, el engedé avárosnak az adot, amelyet szedtek a gyümöltsökért melyeket a piatzokon árultanak, meg engedé azt is nékik. hogy az ö örzések alat légyen a fö papi ruha, és a több papi ruhák, amelyek addig a Hérodes, és Romaíak örzések alat voltanak az Antonia tornyában., kaifást, a fö papot le tevé, Jonathást, az Annás fiát tevé helyében, azután Antiokiába mene., a mely fö városa vala a guberniumnak.


 Minek utánna az Anyaszent egy ház ellen támadot elsö szélvész, a szent István halálaért. meg tsendeset volna, az Anyaszent egy házak békeségben maradának az egész judeába, Galliléába. és samariába,. meg szaporodának, és gyarapodának, járván az Isteni félelemben, és a szent Léleknek vigasztalásában, szent Péter aki Jérusálembe maradot volt. mind addíg valamég az üldözés tarta, Jerusalemet el hagyá. és meg látogatá a körül valo hiveket. Azt tarttyák. hogy ezen idö talyba., hagyák el az Apostolok Jerusalemet hogy az egész világra el menyenek hirdetni az Évangyéliumot. Azt nem tudgyák bizonyoson hogy mitsoda idöben. 
 vagy mi formában volt az ö el oszlások, Hanem az Atyák azt irják. hogy tsak akor hagyák el Judeát, a midön láták hogy a sidók. meg vetnék jóbbára az Isten Igéjit. amelyet nékik hirdetnek, nem hogy öket halgatnák, de még halálra keresik öket, A mi leg bizonyosab, a, hogy a midön szent pál Jérusálemben mene, a vulgáris esztendönek 37. más Apostolokot ót nem talála. hanem szent pétert. és akis Jakabot.

Az Apostolok oszlások elöt, el ószták magok közöt avilágnak külömbözö részeit., vagy sorsot 
 vetének azokra, vagy valamely más képen, a mint a szent Lélek adá elméjekre, Azt pedig nem kel oly szorosan érteni. hogy egy Apostol. mindenkor tsak amaga tartományában maradot volna, és tsak ót prédikállot volna, másut nem, vagy hogy viszá ne tért volna Jérusalemben, mivel az Apostolok oda viszá tértenek némelykor. mind addig valamég egészen el nem ronták., vagy az Innepekre. vagy valamely más okokra valo nézve, A szent péter. és szent pál, Historiája lévén leg bövebben le irva, meg láttyuk abbol., hogy az ö buzgoságok. nem vala 
 meg határozva, egy vagy két tartományba, hanem nap keletre, és nap nyugotra terjedet, és avilágnak minden részeire., Némellyek azt tanitották, hogy el oszlások elöt. szent Mathé az 
 Évangyéliumát irá, És ha az igaz, hogy pántaenus Indiában találta volna sidó nyelven. a szent Mathé Évangyéliumát. a melyet szent Bertalan vitte volt oda, azoknak tartások., a kik azt tarttyák. hogy ez az Évangyélista. az el oszlás elöt irta volna. Évangyéliumát. meg bizonyithato dolognak láttzik lenni.


 Azt is tarttyák, hogy az Apostolok, minek elötte, el oszlottak volna, a hiszek egy Istent szerzék, a melynek hit ágazatul kelleték lenni minden hiveknek, mint olyanak. amely magában 
 foglallya rövideden a kristus tudományát. a bizonyos hogy ezt a symbolumot ugy tekintették a régiek, mint olyat, amelyet az Apostoloktol magoktol vettük, szent Leo, azt mondgya, hogy a tizen két Apostolnak, tizen két Sententiáját foglallya magában., Mint hogy ezt a Symbolumot irásban nem tették. meg is volt tiltva hogy irásba tegyék, valamint ezt 
 mondgyák sokan az Atyák közül. azért nem is volt egy aránsu mindenüt, vagy azért, hogy 
 ahoz tettenek. bizonyos Anyaszent egy házakban., az eretnekekre valo nézve, vagy pedig az ídönek hoszasága. és helynek mesze volta miat némely szók elegyettek köziben., a mint a történik az olyan dolgokal amelyek nintsenek irásba téve, hanem tsak az emberek elméjiben maradnak, a mely symbolumal mostanában élünk, böveb. mint a melyel régenten éltenek a 
 Romai Anyaszent egy házban., de még az ís külömbözöt a Jérusálemi Anyaszent egy házétol. amint azt meg láthatni a szent Cyrillus Cathekésesében, szent Ambrus azt tarttya. vigilius Thapsusal, hogy az ö idejekben, a Romai Anyaszent egy ház. azon symbolumal élt, amelyet az Apostoloktol vette volt. abban semi változást nem tett.


 Szent péter ki menvén Jérusálemböl, hogy az Anyaszent egy házakot meg látogassa, lydda városában érkezék, más képen Diospolisban, ahol talála egy ina szakat embert, Énéás nevüt. a ki nyoltz esztendeig feküt az ágyában. magát meg nem mozdithatta, szent péter mondá néki. Enéás, A kristus Jésus tégedet meg gyogyit; kely fel, vesd meg az ágyadot, Enéás azonal fel kele, az Apostol. nem várá azt hogy a beteg maga kérje meg gyógyulását, hanem meg elözte, mert szükséges volt. tsudák által vonni a hitre a sidokot, kik még nem hittenek, mihent ennek a tsudának ahire el terjede, mind avaros béliek, mind akörnyül helyeken lévök a hitre térének.

Vala ugyan azon idöben jóppé városában, nem mesze lyddátol. egy tábit nevü keresztyén 
 aszszony. /Tábit, tészen vad ketskét./ ez igen nagy jó erköltsökel vala fel ékesitve. ez egesz életét az adakozásban. és a felebaráti szeretetnek tselekedetiben töltötte volt el, a ki meg betegedvén. meg hala, a testét meg mosván, egy felsö házban ki nyujtoztaták. A tanitványok meg tudván, hogy szent péter lydda városában volna, utánna küldének. kérvén hogy menne hozájok, szent péter oda érkezvén. a házba fel vivék a hol a test volt, ót sok szegény özvegy aszszonyokot talála, akik nagy sirásal körül vevék ötet. mutatván néki ruhájokot a melyeket Tábit tsinálta volt nékik életében. szent péternek meg esvén a szive sirásokon. és ki küldvén mindeneket aházbol, térdre esék, imádkozék, azután mondá aholt testnek, Tabit kely fel, Ezekre a szokra fel nyittá szemeit. és meg látván pétert, fel üle. péter a kezét nyujtván, fel segitté kelni, és szolitván a szenteket, és az özvegyeket, életben viszá adá nékik.


 szent péter egy darab ideig marada még Joppéban. egy simon nevü szigyártonál, tsak közel a tenger parthoz. a meg ebben avárosba volna, az Isten meg üsmérteté véle, a mint meg fogom mondani, hogy az ö akarattya avolna, hogy meg nyilnék az Évangyéliumnak kapuja. a nemzeteknek is, vala Czesarea városában, joppétol tiz mély földnire, egy kornélius nevü Romai százados, akínek seregét, olasz seregnek hitták, aki nem volt se sido, se környül metélkedet, de a sidokal gyakorta valo léte, vagy is a szent könyveknek olvasása. meg üsmértetvén véle az Istent, nagy tisztelettel szolgállya vala, a szegényeknek sok alamisnát ád vala, gyakorta, böjtölt, és az imádságban foglallya vala magát, az egész háza népe, az Istent szolgálya vala, söt még a sidok is bizonyságot tésznek vala az ö jó erköltsiröl,

Ugy történek egykor. hogy három orakor dél utan, éhomra, és az imádságban lévén, valoságal látá egy Angyalt bé menni hozája ember képiben fényes ruhában, és aki neve szerént szollittá ötet, kornélius meg rémulvén kérdé, uram mit kivánsz töllem? az Angyal felelé néki, ate imádságid, és ate alamisnáid fel hatottak az Istenhez. és azok kedveseké lettek ö elötte, küldgy el mostanában joppéban, és hivasd ide simon pétert, aki meg fogja néked mondani mit tselekedgyél az üdveségre, te, és ate házad, azután azt is meg mondá néki hogy simon péter hol volna szálláson, és azután. el mene, kornélius hivatá kettöt a tselédi közül, és egy Isten félö vitézt, elö beszéllé nékik, az Angyal jelenésit, és joppéba küldé öket szent péter után, ezek mindgyárást el indulának, és más nap délre joppéban érkezének,

Minek elötte oda érkeznének, péter a felsö házban mene imádkozni, a még az ételit el készitenék, és ót az elméjiben el ragadtaték, látá az eget meg nyilva, egy nagy abroszt le szállaní, épen hozája, az abrosz négy szegelete fel volt hajtva, ez az abrosz tele volt minden féle állatokal., mind repülö, mind tsuszo állatokal., és szozatot halván, mondá néki, kely fel péter, öld meg és egyél, Isten oltalmazon attol. felelé péter, soha sem ettem tisztátalant, de a szozat mondá. neki, ne hidd tisztátalannak azt, amit az Isten meg tisztittot, ugyan ezen dolog történék három szor., azután az abroszt fel vonák az égben.

Szent péter nem tudhatá akor mindgyárt mit tenne alátás, de tsak hamar meg tudá, mert a kornélius emberei épen akoron zörgetének a kapuján, és kérdék ha simon péter ót volna szálva, az Isten belsö képen meg jelenté péternek. hogy az ö akarattyábol keresnék azok az emberek, és semí akadályt ne tegyen el menni vélek. azonal le mene, és bé hívá öket, azon a napon meg nem indula, másnap el mene vélek. pétert pedíg hat jóppéi keresztyének el kísérék, és másod napján három ora felé dél után. Czésáréába érkezének.

kornélius minden attya fiait, és jó akaroit magához gyüjtvén, várá a szent péter el jövetelét, a midön meg hallotta volna el érkezésit, eleiben mene. lábaihoz borula földig, szent péter fel emelé, és mondá néki, Én is tsak olyan ember vagyok mint magad, mind együt bé menének aházban, és szent péter ót látván anagy gyülekezetet mondá, Ámbár ne légyen is szokások a sidoknak, az idegenekhez menni mind azon által ö azt meg tselekedné, azért, mert az Isten meg mutatta néki hogy semmi embert ne tartana tisztátalanak. és ferteztetnek.

Kornélius azután elé beszéllé az Angyal meg jelenésit, és mondá, hogy az a gyülekezet, azért volna, ót, elötte, hogy meg tudhasák, az Isten mit kiván töllök, szent péter tsudálkozék az Istennek jóságán. a ki ugy hintené kegyelmit anemzetekre. valamint a sidokra., az után rövideden elejekbe adá hogy az Isten mi képpen küldötte vala Jésus kristust az ö Fiát hogy békeséget hirdessen Izraelbe, hogy birája lenne az élöknek, és a holtaknak, és hogy meg bótsása büneit mind azoknak. kik ö benne. hisznek, hogy a sidok ígaságtalanul feszitették vala fel. de az Isten ötet fel támasztá és az ö tanitványí ettenek és ittanak ö véle, fel támadása után,

A még szent péter e szerént beszéllene a szent Lélek le szálla mind azokra akik jelen valának, és külömb féle nyelveken kezdének beszélleni., és az Istent Ditsöiteni, ezen igen el almélkodának a sidó hivek, kik szent péterel mentenek volt oda, a szent Lélek azon alkalmatoságal. meg elözé akereszttséget és a bérmálást, és a közönséges rend ellen, közlé 
 magát azokal az idegenekel, akiknek meg tisztitotta volt sziveket a hittel, hogy meg mutassa Péternek, hogy az Isten ugy meg nyitaná az Évangyéliumnak kapuját, a nemzeteknek, 
 valamint a sidoknak, és hogy meg kellene keresztelní azokot., akik még elöre el vették az éltetö szent Lelket, és minden kegyelemnek eredetit., Ugyan péter mondá azonal, Leheté a kereszttségnek vizét meg tagadni azoktol. a kik már vették a szent Lelket valamint mi. és parantsolá hogy meg keresztelnék öket a kristus Jésusnak nevében, mert noha vették voltis a szent Lelket,, de szükségek vala akereszttségre, hogy az Anyaszent egy házban bé mehessenek. és hogy el vehesék abelsö képen valo meg szentelést. amely akereszttség által adatik nékünk, kornélius meg tartoztatá magánál szent pétert egy nehány napig, szent péter sem láta semmi akadályt, hogy ót ne maradna,

A kornélius meg keresztelkedésinek hire tsak hamar el terjede a tartományban, és többire az Atyafiak, azon mindgyárást meg botránkozának, hogy meg engedték volna anemzeteknek az Évangyéliumban részesülni, és mihent szent Péter viszá érkezet volna Jérusalemben. a környül metélt hivek kérdék tölle. hogy miért ment volna a nemzetekhez. és miért ett volna vélek, de szent péter. nem tekéntvén elsöségét, se Apostolí hatalmát. alázatoságal. mentegeté tselekedetít, és meg mutatá, elö beszélvén mind azt a mi történt vala, hogy egyebet nem tselekedet, hanem az Isten parantsolatit követte, a kinek nem lehete nem engedelmeskedni, a Jóppé béli hiveket. a kik jérusalemben mentek volt véle, bizonyságul hivá tselekedetinek, A hivek halván azokot az okokot, meg tsendesedének, és ditsöiték az Istent. a ki a nemzeteknek is részt adot volna a penitentziában, hogy az örök életet el erhesék. a nem láttzik hogy az 
 Apostolok is zugolodtanak volna ahivekel, szent Epiphanius fel teszi, hogy Cerinthus, akí azután eretnekséget kezde, leg elsö kezdöje volt. annak azugolodásnak.


 Aristobolusnak akit az Attya, Hérodes meg öleté, egy fia marada. Agrippa nevü., ezt Romában nevelteték fel., Drusus. a Tiberius fia mellet, aki is baráttságában esék ennek az iffiu fejdelemnek, és mint hogy nemesi természetel bira, el mondhatni, hogy a joszágábol. nem tsak 
 böségel adot, hanem ugyan el tékozlotta, valo hogy azal nagy sok jó akarokot tsinála. a Tsászár udvaránál, de az is valo, hogy igen nagy adoságokban esék, ugy anyira hogy Romában betsületesen nem maradhata, a Drusus halála arra kénszerítte Tiberiust, hogy el távoztatná magátol mind azokot a kik a fiának baráti valának, mert a jelen valo létekel meg ujitották fia haláláért valo keserüségit, Agrippais, noha az adoságért, de ezen betsületes szin alat, el távozék az udvartol, judéába viszá tére, és egy Iduméai várban bé zárkozék, ahol a szégyen, és a nyomoruság miat, azt tevé fel magában. hogy magát éhel meg ölye, Cypros a felesége, Phásáelnek leánya, azon volt hogy segithese minden képen amaga joszágábol. levelet is külde Herodiádának., az Aggrippa hugának, a melyben meg irá báttyának nyomoruságban valo létit, Hérodes, a Herodiada férje. magához hivatá Agríppát a sogorát a Tiberiades városában., ahol városi tiszttséget ada neki, és pénzböl állo jövedelmet is rendele néki hogy élhesen, de a mely nem volt elegendö arra hogy tisztességesen lehesen. de még az a kevés jovedelem is nem tarta sokáig, Agrippa. nem szenvedheté el. hogy egy vendégségkor. Hérodes a szemére hánná és meg panaszolná néki azt a kevés adományát is.

Agrippa kételenitteték tehát Tiberiades városát el hagyni, és magát meg vonni pomponius flaccus mellé, a syriai Gubernátor mellé, aki annak elötte néki jó akaroja volt Romában, flaccus igen jol fogadá Agrippát. annál ís inkáb, hogy Arístobolus, az Agrippa testvér öttse ís mellette. volt. és szerette ezt akét egy testvér atyafit, de ö magok egymást nem szerették, aristobolus igen nagy kárára igyekezék a báttyának a Gubernator elöt, mivel azal vádolá bé ötet, hogy Agrippának pénz ajándékot adtanak volna a Damaskus béliek., hogy meg nyerjék pereket flaccus elöt. a kik a sidon béliekel pereltenek holmi határ iránt, flaccus adolognak végire menvén, Agrippán fel hagya, és ez a nyomorult fejdelem, ujontában a szegenységben viszá esék, és ptolomaides városaban mene ahol nem vala mivel élni, Azután azt gondolá. hogy talám könyebben elhetne olosz országban. és talám még ót valamely szerentsére is mehetne. de pénze nem vala az utra, mársyas az ö hü szolgája, a Berenicza komornyikjához mene proteushoz, kervén hogy adna néki valamely summa pénzt,, a melyért magát kötelezné nékie, protéus arra rea álla, de mint hogy Agrippa még azon kivül is ados volt néki, szükséges vala, hogy marsyas huszon öt ezer dragmárol valo ados levelet adgyon neki., noha abbol nem vet is fel többet huszon ket ezer öt száz dragmánál, ezel a pénzel Agrippa., Ánthédonusba mene. és már a hajora akara ülni, a midön Érennius Capito a Tibérius tiszttye. vitézekel meg fogatá, kénszeritvén arra. hogy fizetné meg a három száz ezer dragma adoságát, a mely sumát Romában kérte volt költtsön a császár pénziböl, Agrippa azt fogadá hogy sohová sem menne, de éttzaka el vágá a hajo kötelét, és Alexandriába mene, ót egy sido urtol, akit Alexandernek hitták, két száz ezer dragmát kére költtsön, Cyprosnak, a feleséginek kezeségire. aki addig kisérte vala ötet.


 Agrippa olosz ország szélyire érkezvén onnét egy levelet ira Tibériusnak. aki akoron Capré szigetiben volt, hogy udvarlására jöt volna. és hogy ö neki ajánlya szolgálattyát, és kéri azon a Császárt, hogy engedgye meg, had mehesen udvarlására, Tiberius válaszola néki, hogy örül el érkezésin., és hogy kedvesen látná, a mint hogy jól ís fogadá. de más nap Tiberius a Capito levelét vévé, amelyben tudtára adá acsászárnak. hogy Agrippa. judéábol el szököt, hogy meg ne fizesse a három száz [három-száz] ezer dragmát, amelyel a Császár ládájába tartozik. Tiberius ezen ahiren meg haragudván. meg parantsolá hogy hozája ne botsásák Agrippát, míg meg nem fizeti azt a sumát, Agrippa pedig meg nem ütközék. ezen a meg esésen, hanem Antoniahoz folyamodék, a Drusus feleségihez. aki néki költsön ada anyira valot. hogy meg fizetheté adoságát, és ismét Tiberius kegyelmeségiben vevé, az után egy samaritánusra talála, aki önéki költsön, egy millium dragmát ada, és abbol Antoniát meg fizeté, és költtségire is marada,


 Tiberiusnak maradot volt. Drusustol egy kis fiatskája, azt is Tiberiusnak hitták, a császár, azt a kis fiát, Agrippa gond viselése alá adá, hogy viselné gondgyát. és lenne mindenkoron véle, Ágrippa pedig nagyob hajlandoságot mutata az Antonia kis unokájához kájushoz. a kit akoron mindenek szerették, kájus is baráttságát mutatá hozája, ugy történék egy kor, hogy kájus, és Agrippa. szekéren sétálni menének, Agrippa hizelkedésböl mondá kájusnak. hogy kivánna látni azt az idöt a melyben. az öreg Tibérius nékie hagyná a helyét, és ugy boldogá lenne az egész világ, a mi Tiberiust, a Drusus fiát illeti, azt el lehet veszteni. Eutikus, az Agrippa szolgája ezeket a beszedeket mind jól hallá, de akoron semmit nem szolla. hanem kevés idö mulva, hogy a Romai prefectus eleiben viteték, azért. hogy az urának holmi köntösét lopta volna el, de ö nem a lopásért valo kérdésre felele. hanem mondá a prefectusnak, hogy valami nagy dolgot akarna mondani a Császárnak. a mely életében járo dolog volna, és a mely Agrippát ís tekéntené. aprefectus Eutikust a császárhoz küldé, de Tiberius a ki mindenben lassu, és halogato volt. sok ideig hagyá a vasban. nem tudakozodván semit is adologrol

Egy darab idö mulva Capre szigetiböl. freskatiban mene, négy, vagy öt mély földnire Romátol, ót levén, Agrippa. sürgetni kezdé Tiberiust Antonia által., hogy halgatná meg a szolgáját, hogy had látná mit mondhatna ellene, a Császár azt felelé rea, ha Eutikus hamisan vádolo, a fogság amelyben volt eddig, az ura meg elégedhetik véle, de hanem a, Agrippa vigyázon magára, ne hogy a büntetést a melyet a szolgájával akarja szenvedtetni. maga abban ne esék, mint hogy eza dolog Agrippának betsületiben járt, kezdé ujontában sürgetni ezt a dolgot hogy Tíberius el végezné, Antonia azt az idöt valasztá. a melyben Tiberius ki szokot volt menni dél után szekeren. maga mulattságára, kájus. és maga Agrippa elötte mentenek, Antonia kezdé kérni a Császárt hogy had hoznak eleiben. Eutikust, én nem bánom, felelé a Császár, de az Istenek bizonyságim, hogy akaratom ellen tselekeszem. és tsak azért, hogy kivánságod bé tellyék.

Eleiben vivék tehát Eutikust, és a császár kérdé tölle. mit mondhatz te ollyan ember ellen akinek rabja voltál, és fel szabaditot,? Eutikus elé beszéllé a Császárnak, az Agrippa beszédit. melyeket mondot volt a szekérben kájusnak, a császár ezeknek. hitelt ada. annál is hamaréb, hogy látná Agríppát nagyob szorgalmatoságot mutatni kajushoz. mint sem az ifiu Tiberiushoz, erre valo nézve. nem visgálván továbrá a dolgot, parantsolá Macronak. atest örzök kapitányának. ted lántzra ezt az embert, meg nem nevezvén hogy kit, macron nem gondolhatván azt hogy Agrippa volna az az ember, meg várá hogy a Császár a theátrumbol ki menyen, de a Császár még is látván Agripát. mondá Macronak, nem parantsoltam valaé meg. hogy lántzra ted ezt az embert, macron. kérdé ki volna az az ember, a Császár felelé, hogy Ágrippát.

Ez a nyomorult fejdelem hejában kezde könyörögni Tiberiusnak, mivel azonal lántzot tevének. az ö bársony palástyára. és atöb sok rabok közi tevék kik a csaszár kastéllya elöt valának, a keserüség egészen le nyomván, egy fának a tövire le heveredék, azonal egy bagoly az ágára szálla. egy német rab ezt látván, hozája mene. és mondá néki, ez a madár jelenti ate rosz állapotodnak jóra valo változását, de arra vigyáz. hogy ha még egy szer olyan madarat fogsz látni a fejed felet, továb nem élsz öt napnál, Agrippa ezt tsak meg neveté, mind azon áltál ebé tellyesedék. a mint meg fogjuk latni.

Az igen nagy melegek, és az ö nagy keserüségben valo léte. igen nagy szomjuságot okozának néki, kájusnak egy rabjátol innya kérvén a ki ót vitte el avizet., a rab innya ada néki, olyan nagy tisztelettel., mint ha szabadságban let volna, Agrippa. igen jó neven vevé azt az emberségit, és meg ígéré néki, hogy ha abban az állopotban lész., jót teszen véle, és meg emlékeznék az ital vizröl. a mint hogy véghez is vitte, meg nyerte szabadságát, és a maga joszágiban prefectusnak tette, ezt a rabot thomastusnak hitták, Antoninának meg esvén a szive, az Agrippa véletlen nyomoruságán, meg nyeré macrontol. hogy a százados a ki véle esze volt lántzolva. a Romai szokás szerént, és a vitézek akik örzötték. emberségesen bánnának véle, és engedgyék had vehessen holmi segittséget ami meg engesztellye rabságának sullyát, Ágrippa Roma mellet volt fogságban, a pretoriána militiának taborán, a hol hat holnapig marada. Tiberiusnak haláláig.


 Ezen idöben támada egy tsalárd ember, a kit a samaritánusok betsüleni kezdék, ez, arra vevé a közönséges népet, hogy ö véle mennének fel a Garizim hegyére, a mely hegyet 
 szentnek tartották abban az idöben; azt igérvén nékik, hogy meg mutatná a szent és drága edényeket, a melyeket ót Mojses el ásta volt, ezen hiszemben, fegyvert fogának. és addig a még minden felöl esze gyülekezenek. hogy együt menyenek fel ahegyre, Thyratába városát meg szállák, de pilatus. azt meg halván, feléjek mene. lovas, és gyalog hadal, a Garizim hegyét el foglalá, és azokra üte, a kik avárost meg szállották volt., azokot meg veré, sokakot el foga, és a fövebbeknek. fejeket véteté

Akoron a samaritánusok. panaszra menének Vitelliushoz, a syriai Gubernatorhoz, vádolván azal pilatust. hogy reájok ütöt, és meg öletet sokat közüllök ók nélkül, és azt is mondák. hogy azok akik Thyratába mellé gyülekeztek vala, tsak azért volt. hogy ellent alhassanak eröszakoskodásának, vitellius ezeket halván, Judéába küldé Marcellus nevü jó akaroját. hogy ót gondgya lenne. az ország dolgaira. pilátusnak pedíg azt izené. hogy menne Romába a CSászár eleiben hogy ót mentené magát a miröl vádolnák. pilátus. nem mervén el halgatni ezt a parantsolatot, el hagyá judeát tiz esztendeig valo ót lakása után. és nagy siettségel mene Romában, a hová tsak a Tiberius halála után érkezék., azt nem tudhatni hogy különösön ót mi ment végben ellene., de azt tarttyák, hogy szam ki vetésben. küldetet bétsbe, Galliában. holtig, 
 de kéttségben esvén maga állapottyárol. maga lön magának hohérja, és a maga kardgyával ölé meg magát. az Isten meg büntetvén még ezen avilágon, igasságtalanságát ennek a birónak, aki amaga lelke üsmérete ellen. adá a kristust, ellenségi keziben

Hérodes Antipas Agrippának attyafia., el válván, az szeretsenek királyának, Arétásnak 
 leányátol, hogy Herodiást venné el, veszedelmes hadakozást okoza magának, a mely a Tibérius uralkodásának a vege felé tettzék ki. ez a két fejdelem a Gamala határján vetekedének. az ö Generalisok pedig meg hartzolván, a herodés hadát egészen le vágák, sokan a sidok közül. ezt a veszedelmet az Isten igasságának. tulajdonitták a ki boszut állot. keresztelö szent Jánosnak ígaságtalanul valo haláláért., Herodes tudtára adá Tiberiusnak. 
 szerentsétlenségit. Tiberius oly ígen párttyát fogá. hogy parantsola vitelliusnak. a syriai Gubernatornak. hogy hadakozást kezdgyen Aretásal. akit. vagy elevenen, vagy holtan küldgye el néki, vitellius a hadakozáshoz készüle, a midön meg hallá a Tiberius halálát, azt tarttyák, hogy Arétas meg jövendölte volna, hogy minden bizonyal. a Romaiak nem mennének pétra városában, és elö ször. vagy ö maga, vagy Tiberius, vagy vitellius, de meg halnának.


 A Tiberius halálának hire Romában érkezvén, Mársyás, Agrippának egy hü szolgája, hozája mene afogságban. hogy azt tudtára adgya. Agrippa épen akor a feredöben akara menni, és mondá néki sidó nyelven. az oroszlány meg holt, Agrippa jol értette, és el nem titkolhatá örömét, a százados aki véle egy vason volt, azt észre vevé, és kéré hogy mondaná meg min örülne, a fejdelem nem akará mindgyárt meg mondani. de mint hogy jó akarok valának, meg mondá nékí, ez a tiszt azon meg örüle, és mindgyárt le vevé Agrippárol alántzot, és vendegséget készitete néki, a midön asztalnál volnának, vivék hirit, hogy Tíbérius még elne, a százados azon igen meg íjede, mivel az életét el vesztette volna. ha azt meg tudták volna hogy egy rabal ett, el is üzé azonnal az asztaltol. Agrippát., és meg lántzoltatá, és sokal keményeben örizteté, fenyegetvén azal. hogy fejével fizetné meg. arosz hirt, melyet nékie mondot. Az éttzaka nagy nyughatatlanságban telék. a mint azt könyü el gondolni., hanem más nap közönségesen hirdetek a Tiberius halálát. kájusnak levelét vévék. amelyben. tudtára adá atanátsnak. a Tiberius halálát. és más egy levelét, a melyben. parantsolya a Romai prefectusnak, hogy vinné Agrippát a fogságbol., az elöbbeni házához, a hol egy darab ideíg marada örzés alat, és tsak hamár. egészen szabaddá lön.

Kájus Romába érkezék a Tiberius testével, kevés nap mulva az után kájus magához hivatá Agrippát, a köntösét meg változtatá néki, és diadémát tévén a fejére, a Filep Tetrarkaságának királlyá tévé, és a vas lántz helyet a melyet. hordozot, aranyat ada nékie,

Vitellius, a syriai Gubernator; a Tiberius parantsolattya szerént. hadakozni akarván Aretásal, a szeretsenek királyával, két legiot vén maga mellé, és más seregeket is a kiket a szövettségben lévö királyok adának, de mint hogy Judeán keresztül akará vinni ahadait hogy egyenesen petrának mehesen, ahol volt Arétás, aleg eleje a sidoknak ptolémaidában jövének hozája eleiben adván. hogy az ö törvények nem engedi hogy az ö országokban. képet. vagy bálványt hordozanak, ollyanokot. a mitsodások. a Romai zaszlokon vannak, kérék hogy venne más utat magának, vitellíus rea álla kérésekre, a hadát scythopolis felé küldé. hogy ót menne által a jordán vizén. és onnét petra felé, maga pedig Herodesel. a Tetrárkával, és más jó akaroival. Jerusálem felé vevé uttyát, a hol áldozatot tet az urnak az innepekben, Jérusálemben nagy tisztelettel fogadák, ót tsak három nap marada, és az alat le tevé Jonatást. a nagy áldozo hivatalbol, és Theofilust tevé helyébe. 


 vitellius Jérusalemben hallá meg a Tibérius halálát, és az új CSászárnak kájusnak,, hüségire meg eskütteté anépet. Jérusalem volt az elsö város. nap keleten., a ki leg elöbször meg tudta a Tiberius halálát, a ki császárjának üsmérte kájust, és a ki áldozatokot tett az Istennek ö érette, vitellius azután az Eufrates felé vevé uttyát, hogy szövettséget tsinályon Ártabánusal. a pártusok királyával, ez a király mindenkor meg vetésel volt Tiberiushoz, és mihent kájust Császárnak üsmerék, maga keresé a Romaiak szövettségit, vitellíus, és Artabánus ki ki a maga részéröl a hidra menének a melyet az Eufrátesre tsinálták vala. Artabánus imádá a zászlokon valo sasokot. az Augustus, és akájus képeit, és a békeségnek árticulusit meg tsinálák, azután Herodes Antipas. meg vendégelé Artabanust, és vitellíust. egy nagy sátor alat, az Eufrates közepin.

A parthusok királya. viszá térvén babiloníába, és vitellius Antiokiában., Herodes nagy siettségel adá tudtára kájusnak a békeségnek meg tsinálását, és az ö követi eléb érkezének Romában, mint sem a vitelliusé, a kinek illetet inkáb meg irni ezt a hirt, ugyan ezért, a Császár vévén a vitellius levelét. azt felelé reá. hogy már mindent meg tudot volna a Herodes követitöl. ez igen nehezen esék vitelliusnak., az oltátol fogvást. mindenkor haragot tarta Herodes ellen. kevés idö mulva azután Artaban. Romában küldé a fiát Zálogul, sok ajándékokal, a többi közöt egy Éléázár nevü sidot., akit arend kivül valo magosságáért, oréásnak hitták

Tiberius császár uralkodásának avége felé, vagy is a kájusénak a kezdetin. érkezék a Thyániai Apollonius, Antiokiában. az ö okoságának. ártatlanságának. és igasságának hire mindenüt el terjede, ez az ember pogány lévén, némely olyan tselekedeteket is tselekedet, a melyek tsudálatosoknak láttzának, és olyan jövendöléseket is. a melyeken a pogányok álmélkodának, ugy anyira hogy az Apostolokhoz hasonlitták. söt még a kristushoz is. az ördög elöre el látván avilágon valo birodalmának tsak rövid idö alat valo el pusztulását, nem támaszta soha, se több, se veszedelmeseb tsalárdokot mint ezekben az idökben, de az Isten meg nem engedé. hogy a tévelygésre vegyék az választattakot, se hogy meg tántorittsák a hiveknek hiteket, el veszté atsalárdokot, szájának leheletével, és tsak azokot hiteték el, akiknek arra kedvek volt, és akik nem akarák valoságal meg vísgálni a tsalárdok magok viselésit, és tanitásit, Az Évangyéliumnak fényesége, az kristus Jesus tudományának tisztasága, az ö Isteni élete, az Apostoloknak böltseségel valo tanitási, a mely tudományt. ök nem a tanulásal, se nem az elmélkedésel szerzették volt magoknak, és az ö tsudatételeknek ereje, meg némitták azokot a tsalárdokot, és meg szégyenitték azokot, kik nékik hitelt adának.


 Apollonius, Thyan városábol valo volt kappadociában, mind régi, mind gazdág famíliábol valo volt, elméje nagy volt, és igen emlékezö, ékesen szólló, és oly igen szép., hogy mindenek gyönyörüségel nézték, tizen négy esztendös korában thársis varosában küldék hogy ót Rhetoríkát tanullyon, de a philosophíára adván magát. a pithagorás vallását választá és tizen hat esztendös korában azt gyakorolá az állatok husát enni el hagyá, tsak füvet, és kerti vetemént ett, a bor italt rosznak nem tartá. de maga nem ivék, mert meg háborittya az elmének tsendeségit. mezit láb járt., len vászonbol valo köntöst viselt, gyapjubol valot nem akara viselni, mert a gyapjut az állatoktol veszik hoszu hajat viselt, és rend szerént valo maradása. az Esculap temploma volt. mondván, hogy az az Isten. kedvelli a betegeket meg gyogyitani az ö jelen valo létiben

Joszága elegendö volt. de annak felét a báttyának adá. és amás felét. a szegény attyafiainak osztogatá, és anötelenségben akara élni, mind azon által volt gyanoság ellene atisztátalan szeretet iránt, a pitagorás tanitványit követvén, öt esztendeig nem szolla, de a héjával sokat utozot jelek által beszéllet, és némelykor irásban tette. a mit akart., mint hogy nagy tisztelettel valának hozája. és sokat tartának az ö jó erkölcsiröl, az ö jelen valo léte meg tsendesitet akár mely zenebonát.

öt esztendeig tarto halgatása után, Antiokiába mene, és ót kezde beszélleni mint olyan embereknek a kiket okosabaknak tartá lenni, meg vetvén atöbbit, az ö beszédi. fontosok. rövidek. és hathatosok valának, Én nem keresek, mint a más filosofusok, mondá, kerestem a még iffiu voltam, már most nintsen ideje akeresésnek, hanem atanitásnak, a böltsnek olyannak kel lenni mint egy törvény tsinálonak, a ki másnak azt parantsollya, a mit maga követ,


 Azt tarttyák hogy ezen idö tályban mene szent péter Antiokiába, és állittá fel ennek a városnak Anyaszent egy házát. ahol hét esztendeig üle a püspöki szekiben. nem mind egy más 
 után. hanem helyel. helyel. és különös idökben. Az Atyák azt tarttyák, hogy amidön az Apostolok el oszták magok közöt a tartományokot, hogy ót predikállyák az Évangyeliumot, Roma városa, a Romai birodalomnak fö városa, szent péternek eset, de minek elötte oda 
 menyen. Antiokiába mene, nap keletnek fö városában, a hová helyhezteté elsö püspöki szekit, mint elsö püspökje annak avárosnak, azt nem tudhattyuk menyi ideig marada ót, szent Chrysostomus azt tarttya hogy ót sokáig marada, a Seleuciai Basilius tészen emlékezetet a 
 tsudákrol melyeket ót tett, és a nagy szent Gergely.azt mondgya. hogy azt tarttyák. hogy ót hét esztendeig volt. mint püspök., az az, hogy ezt az Anyaszent egy házat igazgatá, a kristus esztendejének negyven kettöjiig, a melyben mene Romában. de az alat más helyekre is el ment 
 tanitani, és gyakorta meg látogatá a jerusálemi hiveket., a mint hogy jérusalemben találkozék. a midön szent pál oda mene, a vulgaris esztendönek harmintz hetedikében.


 Hihetö. hogy azután mene szent péter predikállani a sidoknak, a kik el valának szélyedve. a pontus. Galatia, Bithinia. Cappadocia. tartomanyiban. nem lehet kételkedni abban hogy ne let 
 volna ezekben atartományokban., az Évangyéliumot hirdetni., alevél melyet nékik ira negyven harmadikban, azt meg bizonyittya., ki tettzik a szent pál Galatabéliekhez irt leveléböl, hogy a hamis Apostolok, a kik ellen anyira volt szent pál, a szent péter neve alat tanittottanak, aki is predikállot volt már azon tartomány béli sidoknak, és meg engedte volt nékik tartani a törvénynek Cérémoniáit, holot szent pál. azoknak haszontalanságát. predikállá. 
 a nemzeteknek., szent Epifanius azt mondgya. hogy szent Péter. azután, hogy Romában mene, egy nehány izben el hagyá ezt az Anyaszent egy házat. és a Bithyniait mene latogatni.

szent péter rend szerent tsak a sidoknak predikál vala, ö maga meg tartotta. atörvény béli Ceremoniákot, és meg engedé hogy meg tarttsák a sidok is kik a hitre tértenek, azt is meg 
 engedte, hogy amídön utozot, aszszonyok kövessék ötet. akik vigyázanak. a szükséges 
 dolgokra. enem volt botránkoztato dolog, mivel rend szerént valo szokásban volt a sidoknál, és az Apostolok. a kik fö képen a sidoknak predikálottak, eszerent tselekesznek vala, 
 Az Apostolok Constitutioinak könyve azt mondgya. hogy az Apostolok az Évangyéliumot prédikalván, külömb féle munkákban foglalák magokot, vagy azért hogy másoknak terhekre ne legyenek, vagy azért. hogy a heverést el kerüllyék, de a midön tellyeségel az predikállásban, a tanitásban foglalták magokot, akor minden akadály nélkül éltek a kristustol vett hatalomal.. aki azt hagyá nékik, hogy éllyenek az Évangyéliumal. amelyet predikállyák, 
 tsak épen Barnabás. és szent pál nem éltenek azal ahatalomal. azt irják hogy szent péter tsak kenyerel, és olajmagal elt, és ritkán kerti veteményel.


 Az alat amég ez az Apostol eszerént állittya vala fel az Anyaszent egy házakot atartományokban, Saul. vagy is pál Damaskusban prédikálá az Évangyéliumot a sidoknak, meg bizonyitván nékik az irásokbol. és erös okokal. hogy a kristus Jésus volna az a Messiás a 
 ki igéretben volt az ö Atyoknak, A sidok nem szenvedhetvén továb. az ö hathatos. és hasznos prédikátioit, fel tevék magokban hogy meg ölnék minden törvény látás nélkül, a Damaskusi gubernátor nagy vigyázásal örizteté akapukot, hihetö hogy a sidok hamisan bé vádolták volt néki. a sidok pedig ejel napal a kapuknál voltanak, a sidoknak rosz szándékjok nem lehete titokban Saulnál, és rea álla atanitványoknak akarattyokra, akik egy étzaka kosárban tevék ötet, és egy ablakon. le botsátták. a város kö falán. onnét Jérusalemben mene, 
 hogy meg látná szent pétert, az Apostolok fejdelmét. nem azért hogy szüksége lett volna hogy valamely világoságot vegyen tölle avallás béli tudományra, mivel ötet maga a kristus tanitotta volt meg, hanem hogy tiszteletét mutassa az Apostolok fejdelmének méltoságához.

Jérusalemben érkezvén, a tanitványok mellé akará magát adni, de mindenek tartának tölle, és 
 kerülék. nem tudván bizonyoson meg térésit, Barnabás üsmervén ötet még annak elötte. mivel tanulo tarsak voltak a Gamaliel lábainál, meg tudván magátol. vagy mástol, meg térésit, 
 szent péterhez, és a kis Jakabhoz a jérusalemi püspökhöz vivé, mivel szent pál maga mondgya nékünk, hogy azon alkalmatoságal. más Apostolokot nem látot., szent Barnabás tudtokra adá hogy mi formában tert volna meg, és hogy mit tselekedet Damaskusba, ez igy lévén, a tanitványok hittenek néki. és társaságokban vevék, tsak két hétig marada Jérusálemben, de azt a kevés idöt sem tölté hejában, mivel hathatosan prédikállá akristusban valo hitet, és az idegen sidokal sokat vetekedék a hitért.


 Demint hogy mindenkor gyözedelmes volt rajtok, azon anyira meg boszonkodának hogy meg akarák ölni, de ahivek azt meg sajditván, titkon ki küldék Jérusalemböl, és palestina 
 Cesareába vívék. A kristus magais meg jelent volt néki a templomban valo imádságakor. meg parantsolván nékí, hogy siettségel menne kí jérusálemböl., mivel ót bé nem vennék az ígazságrol valo bizonyság tételét, és hogy mesze akarja ötet küldeni, a nemzeteknek valo prédikálásra.

Cesáreábol. atanítványok tharsisba küldék, hihetö tengeren, hogy veszedelemben ne legyen. 
 Ciliciába, és syriában predikálla. illyen formában hagyá el judéát meg nem üsmértetvén magát. az oda valo Anyaszent egy házakal, hanem ahivek azt tudták, hogy aki annak elötte öket üldözte, az akristus Jésus Évangyéliumát hirdetné, és azért hálákot adnak vala Istennek, azt nem tudhatni menyi ideig marada Tharsisba, de azt el hihetni hogy egy nehány esztendökig 
 marada ebben avárosban., és Cilicianak más részeiben, mivel tsak 43 hivataték viszá Antiokiába. amint ezt meg fogjuk látni ezután. 

A mely közt látunk az Anyaszent egy ház hístoriájában. szent pál Jerusálemben, és Tharsisban menetelétöl fogvást, szent peternek Romában valo meneteléig 42.. Abban it fel tehettyük mind azt, valamit tudunk. az Apostolokrol. szent Andrásrol. szent Janos Évangyélistárol szent filepröl, szent Bertalanrol, szent Mátérol. szent Tamásrol. szent judásrol, szent simonrol. szent Mátyásrol. akikröl nintsen emlékezet az Apostolok tselekedetiben, mivel a többiröl, a kikrol szól szent lukáts abban a szent könyvben, azoknak hístoriájit le irjuk kinek kinek a maga ideje szerént.


 Szent András Galileában. Betzaida városábol valo volt. Janosnak fia. és péternek testvér 
 attyafia. eleinte mindgyárt keresztelö szent Jánosnak tanitványa volt. ámbár nem marada is szüntelen melette, mivel némelykor a maga mesterségit üzé, és életét a halászatal keresé, szent János hallotára mondván egy nap hogy a kristus az Isten Báránya volna, a ki el veszi a világ büneit. András az üdvezitö mellé adá magát, Jánosnak egy más tanitványával, és a kristus szállására menenek, ót ís maradának véle azon anapon. másnap elöl találvan simont az attyafiát. mondá néki. hogy meg találta volna a Messiást, azotátol fogvást a kristus tanitványi kezdének lenni, noha el nem hagyák mesterségeket.


 Ugyan azon esztendönek avége felé, az üdvezitö együt találván öket hogy halásztanak. 
 maga mellé hivá öket, akik el hagyván mindeneket, ötet követék, és többé el nem hagyák, Némellyek apogányok közül akarván látni a kristust egy nehány napal szenvedése elöt, 
 filepnek szollának. filep pedig meg mondá Andrásnak, és mínd a ketten meg jelenték akristusnak. Theodoretus azt mondgya. hogy szent András vivé a Görögök közi. az 
 Évangyéliumnak fényeségit. azt is tarttyák hogy ö fundálta volna a Bizanciumi Anyaszent egy házat. noha a nem bizonyos. A Moszkák azt hiszik hogy szent András prédikállot volna azö országokban. a mely hihetö dolog, mivel többire arégiek ötet, a Scyták Apostolának nevezik. a Moszkák. a Scyták közi számláltattak.

Az ö halálának idejét nem tudgyák, hanem azon meg egyeznek hogy martyrságot szenvedet, és fel feszitetet, egy X forma keresztre, a melyet szent Andras keresztinek nevezik


 Szent János Évangyelista. Galiléában születet, a nagy Jakabnak öttse volt, és Zebedeusnak 
 fia, halász mesterséget üzöt, Jelen lévén atsudálatos halászaton amelyet tétetet akristus szent péterel, el hagyá. ö. és a battya mindeneket. és akristus mellé adák magokot, Ezt a két 
 atyafit az után, Boánergeseknek nevezék, vagy meny dörgés fiainak, talám azért. hogy nagy 
 buzgoságot mutatának.amidön a menyei tüzet le akarák szállittani samaritának egy városára. azert hogy a kristust bé nem fogadá. vagy is az ö nagy hitekért. vagy is anagy 
 igazságokért, a melyeket fö képen szent János üsmérteté meg velünk Évangyéliumában, ö mindenkor kedves tanitványa volt az üdvezitönek. és minden alkalmatoságokban különös jelit 
 vette szeretetének. és kedvezésinek, sokan az Atyák közül azt tarttyák, hogy az ö tisztasága. és szüzesége voltak leg inkáb okai, akristus hozája valo szeretetének, azt látyuk apassioban hogy mitsoda szabadságal kérdé. hogy ki árulná el ötet, némellyek az Atyák közül azt tartották hogy szent János lett volna az az iffiu. a ki tsak egy lepedövel lévén bé fedezve. követni akará a kristust amidön meg fogák az olaj fák hegyin. de aki el hagyván alepedöt, 
 mezitelen szalada el, hogy meg akarák fogni, szent krysostomus azt hiszi, hogy szent János álhatatosan követé a kristust a kaifás udvarában. oda bé is ment, mert üsmeretes volt annál aháznál, és hogy öis vivé bé oda szent pétert,

A bizonyos hogy a keresztig kiséré azurát és ahoz közel állot. A Boldogságos szüzel, a midön az üdvezitö gond viselése alá hagyá a maga Annyát. meg hagyván néki, hogy ugy tekinttse a szent szüzet mint Anyát., És azon idötöl fogvást., a szent szüzel lakot. és gondgya volt reája, Az üdvezitö fel tamadása után. halászván szent péterel., ö üsméré meg leg hamaréb a kristust. aki aparton volt. az után véle együt évén, az étel után szent péter kérdé akristustol., hát ehová lészen. szolván szent Jánosrol, A kristus felelé néki, ha akarom hogy ugy maradgyon míg el jövök, mi közöd hozá, te köves engemet, Ezen szokbol. sokan azt itélék. hogy szent János meg nem halna, amint is sokáig. és sok helyeken. azt hitték hogy meg nem holt volna. és hogy élne akoporsojában, vagy is hogy valamely üsméretlen helyre ragadtatot volna el. Noha. a kristus nem mondotta vala tellyeségel. hogy meg nem halna, a közönségesen valo hitel mindenkor a volt, hogy valoságosan meg holt.

Nem hozuk ismét elé amiket ide fellyeb mondottunk szent Jánosrol. az Apostolok tselekedetiböl, se azt amit ezután mondhatunk ugyan azon könyvböl, hanem tsak azokrol 
 szollunk. amit imit amot látunk az Anyaszent egyház historiájában, és Auctoriban, Alexandriai szent kelemen azt mondgya. hogy akristus fel támadása után meg adá a tudománynak ajándekját, a kis szent Jakabnak. szent Jánosnak. és szent péternek akik azt közlék a több Apostolokal. Azt tarttyák hogy a parthusok országa eset volt a szent János 
 részire. az Évangyélium predikálására, it értik a sidokot, kik abban az országban valának el szélyedve, az elsö levelét ennek az Apostolnak gyakorta a parthusoknak irot levélnek nevezték, ugyan ezen titulusa is vagyon. sok régi Exemplarisokban., az Indiaiak azt tarttyák. hogy az ö országokban is predikállot volna, De a bizonyosab. hogy Asiában predikallott., és ót 
 álitotta fel. és ígazgatta az Anyaszent egy házakot valamint szent Hieronimus mondgya, azt 
 tarttyák hogy ót sokáig marada, és rend szerént Éphésusban lakot, ugyan ót is holt volna meg. nem tsak ennek az Anyaszent egy háznak vala püspökje, hanem az egész Asiának, ö látogattya vala meg azokot, és azoknak püspököket rendel vala.

Hanem azt nehéz meg tudni. hogy mitsoda idöben ment abban atartományba, szent Irénéus, 
 Theodoretus. és más tobben azt tarttyák, hogy akor ment volna oda, amidön szent pál onnét ki ment. vagy is ennek az Apostolnak halála után., szent pál Timotheust rendelte vala maga 
 helyet püspöknek. a mint eki tettzik a néki irt elsö leveléböl. A kalcédoniai gyülésben valo Atyák azt mondgyák, hogy Timothéus volt elsö püspok Éphésusban,


 A midön szent János az Apocalypsist irá, vala egy püspök abban az városban. a talám szent 
 Timotheus lehetet. és nem szent János, szent Epiphanius azt mondgya, hogy szent János már öreg korában ment Ephésusba, A Concilium meg azt mondgya, hogy a szent szüz 
 Éfésusban ment, és ót is holt meg, semmiböl ki nem tettzik, hogy a szent szüz. abban atartományban ment volna. nyoltzvan., vagy nyoltzvan öt esztendös korában, amelyet meg kellene engedni, ha azt meg engednék, hogy szent János hatvan hat esztendeje után a kristusnak, ment volna Éfésusban., a mely esztendöben lett a szent pál halála.

Jóbb tehát azt mondani, hogy szent János egy nehány utal volt Asiában, az elsö uttyában el vihette magával a szent szuzet. a ki is ót meg holt idövel azután, és azután ismét viszá térvén nem tsak az Efésusi Anyaszent egy házat igazgatá. hanem az egész tartomány bélieket, meg lehet látni az Anyaszent egy ház historiájában Romában valo martyrságát, pathmos szigetiben valo szam ki vettetésit.


 Szent filep Apostol. külömbözö A Diakonus fileptöl. akiröl fellyeb szollottunk, Galiléába. 
 Betzaida városábol valo volt. házas lévén egy nehány leányi valának. A kristus el hagyván 
 ahelyt a hol szent János keresztel vala, elöl találá filepet parantsolá néki. hogy követné 
 ötet. Alexándriai szent kelemen azt mondgya. hogy ö felelte volna az urnak, midön mondá néki. hogy kövesse. enged meg nékem had temessem el elöször az Atyámot, az üdvezitö 
 mondá arra, had aholtakra el temetni. aholtakot, filep elöl találván Náthánáelt, mondá néki, 
 meg találtuk a Messiást, és a kristushoz vivé ötet, Egy nehányan apogányok közül akarván 
 látni akristust. meg jelenték filepnek, filep meg mondá Andrásnak, és mind a ketten meg 
 jelenték a kristusnak, az utolso vatsorán filep kéré a kristust. hogy mutatná meg néki, és a többinek. az Atyát. és az elég volna nékik. akristus felelé néki, a ki engemet lát, az Atyámot is láttya.


 Azt tarttyák hogy mind a két frigiában predikalot volna. és Hiérapolisban temették volna 
 el, ahol nagy tiszteletben tartották, azt is mondgyák hogy a leányi véle laktanak, és ót is 
 holtanak volna meg, Azt tarttyák, hogy szent filep, mindenkor a martiusi holdnak tizen 
 negyedik napján tartotta a husvétot, valamint szent János Évangyelista, a sidok példájára, azt tarttyák, hogy szent filep sokaig élt volna. némely actai nyolczvan hét esztendös korában 
 teszik halálát, Domitius, vagy Trájánus alat. Mások meg azt tarttyák hogy Hierápolisban fel 
 feszitetet volna. és azután meg kövezteték, de ez éppen nem bizonyos, meg mások. hogy békeségben holt volna meg.


 Szent Bertalan Galiléai volt valamint atöbb Apostolok, az Évangyélium nem mond semmit is az ö hívatatásárol, se életéröl, hogy ha tsak nem ö Nathánáel. valamint ezt igy tartották sokan atudosok,közül, az Évangyélisták akik Bertalanrol emlékeznek. semit nem mondanak Náthánáelröl., szent János szól Náthánaelröl. és semit nem Bertalanrol. Náthánáél és filep együt vannak a szent János Évangyeliumában valamint Bertalan és filep. atöb Évangyélistakban. ugy tettzik mint ha szent János Náthánáelt az Apostolok közi tenné. amidön azt mondgya, hogy az üdvezitö fel támadása után péter. Tamás, a zebedeus két fiai. 
 Náthánáel, és más ket tanitványok, halaszni menvén, a kristus meg jelenék nékik. Náthánáel kánábol valo volt. és némellyek azt tartyák hogy az ö lakadalmában változtatá az ur 
 avizet borá, szent Agoston, és anagy szent gergely. nem tarttyák hogy Nathánáel sohais 
 Apostol lett volna. illyen formában meg vetik azoknak tartásokot., kik egy személyé teszik Bertalant. Nathánaelel.

A leg bizonyosab tartása. mind arégieknek, mind a mostaniaknak, a, hogy ez a szent Indiaban predikállot. ugyan oda is vitte el a szent Mathé Évangyéliumát. sidoul irva, szent panténus 
 arra a földre menvén. ót találá azt az Évangyeliumot. száz esztendö mulva. sok féle képen 
 irnak az ö halálárol. de a mit leg bizonyosabnak tarthatni. arégiek irásibol a hogy, meg nyuzták örmény országban.


 Szent Mathé publikánus volt, ez amidön avámon ülne A kristus maga mellé hivá ötet, és 
 mindgyárt engedelmeskedék, nagy vendégséget adván pedig az üdvezitönek, publikánusokot is hiva a vendégségre. a fariséusok azon meg botránkozának, mert az ado szedö hivatal. a sidoknál gyülölségben volt, A kristus mondá nékik, hogy nem az igazakot jöt volna hini. hanem abünösököt apenitentziára. szent Máté, az ö hivatatásátol fogvást. különös alazatoságot. és szemérmeteséget mutata, meg valván maga apublikanus hivatallyát, holot az, 
 meg alázo dolog volt., Alexándriai szent kelemen. azt mondgya. hogy hust nem ett, hanem kerti veteményt. gyümöltsöt

A historikusok meg nem egyeznek azon hogy mitsoda tartomány esék az ö részire a midön az 
 Apostolok fel oszták magok közöt az országokot hogy ót predikállyák az Évangyéliumot, némellyek azt irják hogy persiában. vagy apárthusoknak prédikála. mások meg sok számuan. 
 hogy Etiopiaban vivé az Évangyéliumot. és ót holt meg. mások hogy persiaban holt meg. sokan tarttyák hogy martyrságban holt volna meg, mások meg hogy tsendes halálal mult ki evilágbol.


 A régiek azt irják, hogy minek utánna egy darab ideig prédikállot volna szent Máté judeában. és más tartományokban akarna menni. az Évangyélium irásahoz foga. leg elöbször, 
 ugy hogy a hivek, a kiktöl meg kelleték válni, meg tanulhasák. amire ö maga nem 
 tanithattya öket. Jérusalemben irá sidó. vagy syriai nyelven. a mely közönséges nyelv volt., leg inkáb a meg tért sidokot tekinté, a kik arra kérték vala ötet, hogy irja le az Évangyéliumot a sidó nyelven lévö originálisa ennek az Évangyéliumnak, sokáig meg marada az Anyaszent egyházban. de el veszet. hanem agörög nyelvre forditot Évangyéliuma nálunk meg vagyon. amelyet olyan réginek tarttyák. valamint a sido originálist., a vulgaris esztendö szerént. 35 ben. vagy 36.ban írá szent Maté Évangyéliumát.


 Szent Thamás. máskent Didymus, akristusnak a leg elsö tanitványi közül valo. nem tudhatni az ideit az ö hivatatásának, amidön a kristus lázár fel támasztására akara menni, Thamás inté arra az Apostolokot hogy oda kisérjék az üdvezitöt, és ha az szükség hoza. meg 
 is halyanak ö véle, az utolso vatsorán Thamás kérdé hogy hová menne, és hogy mitsoda 
 uton lehet ötet követni, a kristus felelé néki. Én vagyok az út, az igazság, és az élet. a fel támadás napján, a kristus meg jelenvén az Apostoloknak, szent Tamás távul létiben. ö nem 
 akará hinni fel támadását, és meg mondá, hogy addig nem hinné. valamég az ujjait a sebeiben nem tenné, és a kezét az oldalában., nyoltz nap mulva az üdvezitö ujontában meg jelenék az Apostoloknak, szent Tamás is jelen volt. az üdvezitö meg mutatá néki, hogy valoságosan fel támadot volna, szent Tamás mondá, Te vagy az én uram, Istenem, Az Isten Fia. meg jelenék még szent Tamásnak, és némely más Apostoloknak is a Galilea tengere 
 mellet, és ett vélek, az irás ezeket adgya elönkben. erröl a szent Apostolrol.

A régiek traditioja a, hogy a párthusoknak, a Medusoknak. a persáknak, predikállá az 
 Évangyéliumot. vannak olyanok akik azt tarttyák. hogy abban atartományban érkezvén. a hol még életben valának a Magusok. akik a böltsüben imádák akristus Jesust, ö azoknak predikálla, meg keresztelé. és az után magával együt a predikálásban foglalá. öket,


 Szent Nilus azt tarttya. hogy szent Péter és szent pál után holt volna meg szent Tamás. ugy 
 mint 66. után, a Martyrologiumok közönségesen azt mondgyák. hogy indiában holt volna 
 meg, meg mások., hogy Calaminában martyrságot szenvedet volna, ezen sokan az Atyák 
 közül meg alkusznak Némely régi eretnekek ki koholtak volt a szent Tamás neve alat. hamis Évangyéliumot. Apocalypsist, és utozásokot, azokban fel volt téve egy embernek historiája, a ki pofon tsapván ezt az Apostolt,. meg átkoztaték ö tölle. és azutan egy oroszlány el szaggatá.

Eusebius irja, hogy szent Tamás kevés idö mulva, az ur menyben menetele után. jérusalemböl a Mesopotámiai Édess városában küldé Thadéust. égyet a tanitványok közül, aki igen 
 külömbözik szent Thadéustol. vagy Judástol., Abgár Édess városának abban az idöben királya volt, ez a fejdelem igen fajdalmas, és meg gyogyithatatlan nyavalyában feküt, némelyek köszvénynek tarttyák. mások bél pokloságnak., meg halván akristusnak sok tsuda tételeit judeában., egy Ananiás nevü emberét küldé hozája, egy levélel, a kristusnak volt intitulálva , az üdvezitö Jésusnak, tellyes joságal, és akí Jérusalemben láttatot. A levélben kéré hogy menne Édessben. meg gyogyitására, és lako helyt igére néki avárosban. mondván, ám bár aváros kitsid legyen is. de ketten el férnek benne, mint hogy asidok tsak háborgatnák.

A kristus nem itélé szükségesnek. Edessbe valo menetelét, egy levelet ira Abgárnak. ilyen formában, „boldog vagy Abgár. hogy nem láttál. és hittél én bennem, mivel rollam irják azt, hogy akik engem láttanak., azok bennem nem hisznek. és akík nem láttak, azok hinni fognak. és életet vesznek, ami a kérésedet illeti hogy hozád menyek, szükséges hogy véghez vigyem mind azt, a miért küldettem. és azután viszá térjek ahoz. aki engemet küldöt. a midön oda viszá térek hozád el küldöm egyikét atanitványim közül, hogy meg gyogyittson nyavalyádbol, és életet adgyon néked, és azoknak akik veled vannak” Eusebius azt mondgya., hogy az Édess 
 városának Archivumjábol. irta le ezt a levelet, szent Agoston. szent Ephremus, procopus. Evagrius, Damaskusi szent János, és mások sokan. tudták ezt alevelet.

A mely igéretet tett volt a kristus Abgárnak. a bé tellyesedék, szent Tamás által, aki is az Isten akarattyábol Edessben küldé szent Thadéust. hogy ót hirdesse a kristust. és gyogyittsa meg Abgár királyt. Thadeus oda érkezvén egy Tobiás nevü emberhez szálla és tsak hamar el hiresedék akristus nevében tett tsudák által, ahir tsak hamar akirály fülében menvén. gondolá hogy talám a volna az, a kit az üdvezitö meg igérte volt. hogy hozája küldi, azonal maga eleiben hivatá. a nagy urak körülötte valának, mihent meg sajditá szent Thadéust bizonyos fényeségre valo nézve a melyet tsak ö vevé észre az ortzáján. a lábaihoz borula, kérdé tölle, hogy ha ötet küldötte volnaé Jésus hozája, és ha ö gyogyitanáé meg, Thadeus felelé néki, hogy ö volna az, és ha valoságal hiszen, meg fog gyogyulni, Abgár felelé, hogy anyira hinne a kristusban. hogy a Romaiak nélkül, maga le vagatta volna asidokot a kik fel feszitették. Thadeus mondá néki, hogy a kristus meg halván. az Attya akarattyát követte, és fel támadván, az Attyához viszá tért. Abgar felelé, hogy hinne ö benne. és az Attyában, Thadéus reája tevé kezeit, és azon szem pillantásban. meg gyogyula.

Több más tsudákot is tett elötte, és akirály kéré ötet. hogy a kristusrol. töb különös oktatásokot is adna nékie, Thadeus mondá néki, hogy más nap gyüjttse esze az egész népit, akiknek elötte fog beszélleni. azért, hogy az életnek Igéje. használhason. sok számu személyeknek, A király sok aranyal kinálá. Thadeust. de a szent el nem akará venni. mondván, ha amagunk joszágát el hagytuk. hogy vennök el amásét, más nap a szent kezdé tanitani anépet, és mindenek kezdék tsudálni a kristus hatalmát. a tsuda tételekben. amelyeket a szent tett szemek láttára, és azok, anépet, ahitnek bé vételére kénszeritték, Thadeus az egész várost meg keresztelé., és az Edess városa. sokáig meg tartá a kristus hitét, sokan arégiek közül ezt a Thadéust a ki tanitvány volt. egy személynek tartották lenni Thadeusal. az Apostolal. noha két külömbözö személyek voltak.


 Szent Judas Apostol. más képen Thadeus, etestvér attyafia volt a kis Jakabnak. és test 
 szerént unoka gyermek akristusal. mivel azö Anya maria. egy testvér volt a szent szüzel, ö házas volt. és gyermekei valának, az utolso vatsorán, ö kérdé az üdvezitötöl hogy miért tsak az Apostolival akarná magát meg üsmértetni, és nem avilágal. Azt tarttyák hogy lybiában 
 predikállá az Évangyéliumot, azt el hihetni. hogy Jérusálemben találkozék 62. a báttyának, 
 a kis Jakabnak halála után, mivel az Apostolok, és a kristus atyafiai oda gyülekeztek vala, hogy helyiben valo püspököt válaszszanak, amint hogy szent simont választák, a ki felöl azt tarttyák. hogy testvér attyafia let volna szent Judásnak,

Ennek az Apostolnak egy levele meg vagyon még nálunk, a mely utolso a hét közöt, a melyeket közönségeseknek nevezik, azt a levelet fö képpen a hitre meg tért sidoknak irá. és igen ellenkezik azon idö béli eretnekekel, ugy mint a Nikolaitákal, a simoniákal. és a Gnostikákal, a kik a jó tselekedeteknek. haszontalanságát tanitották. szent Judás igen vagyon ellenek, és némelykor azon szokal ís él, amelyekel szent péter élt ellenek a második levelében, azt gondollyák hogy Jérusálem el romlása után irá levelit, és szent péter halála után. mivel azt. 
 irja, Emlékezetek meg arol. a mit ami urunk Jésus kristusunk Apostoli meg jövendölték én elötem

Azt tarttyák hogy szent Judás Edess városában. és egész Mesopotámiában prédikallot. meg 
 erösitvén az Isten munkáját, a melyet ót szent Thadeus el kezdette vala, azt is mondgyák, 
 hogy Judeában. Galiléában. samaríában, Idumeaban, és syriaban predikállot volna, mások meg azt irják hogy persiában is predikállot. és ót is holt volna meg.


 Szent Simon Apostol., akit zelotesnek is nevezik. az, Évangyéliumot prédikálá Egyiptusban. afrikában. Mauritaniaban, és lybiaban. még azt is tarttyák, hogy Britaniában is el 
 vitte volna ahitnek világoságát; meg mások azt alittyák hogy persiában holt volna meg.


 Szent Mátyás Apostol. eleinte mindgyárt a hetven tanitványok közül valo volt. az ur menyben menetele után az Apostolok közi téteték. ezeket a szavait fel jedzették önéki, hogy 
 atest ellen kel viaskodni, és meg gyözni egészen, meg nem adván azt, amit az érzékenységnek rendeletlen kivánsági akarnak. ellenben pedig. nevelni, és erösiteni kel alelket 
 a hit és az üsmerettség által, mondgyák hogy ez is szava járása volt., Tsudállyad a jelen valo dolgokot. A melynek szép értelme lehet, mivel tsudálni kel mindenben az Istennek böltseségit, Igasságát, és rendelésit., a melyek fényeskednek, mindenben, mind egy Évangyéliumot, mind más sok irásokot tulajdonittottanak néki, de az Anyaszent egy ház azokot bé nem vette. A görögök azt tarttyák. hogy Etiopiában predikállot volna, és ót öletet volna meg, Az Auctor., aki az életét irta volt sidoul, és a melyet deákra forditotta volt a tizen egyedik Saeculumban egy Treviai szent Mátyás Apaturságbol valo szerzetes, azt mondgya., hogy szent Mátyás Bethleemböl valo volt., nevezetes famaliabol., hogy pünkösd után. palestina eset az ö részire. hogy mínek utánna Ananus meg ölette volna akis Jakabot Jérusálemben. szent Mátyást is meg fogták Galiléában, Ananus eleiben vitetetvén, és meg kérdeztetvén a hitiröl, a kövezesre itélék, és holta után fejit vették. De sokan a tudosok közül ezeket az actakot. se ezeket a traditiokot. igazaknak nem tarttyák.


Második könyv


 Meg mondók ide fellyeb. hogy kájus kaligula Császárá lévén Tiberius halála után, minden jokal, és ditsöségel bé tölté az ö baráttyát Ággrippát. és néki adá az Annya báttyának, filepnek 
 Tetrárkiáját. Agrippa Romában marada egy ideig kajus mellet, Ez az iffiu Császár eleinte 
 gyönyörüsége volt a Romai népnek, és remelhették aboldogságot az ö birodalma alat. de tsak hamar az ö rosz természete ki tettzék egy nehány féle esztelen tselekedetiböl., kegyetlenségiböl, tekozlásibol. és mértékletlen életiböl, A leg nagyob bolondsága ki tettzék, a midön ugy akará magát imádtatní mint Istent, el kezdvén azon, hogy magát azokhoz hasonlittá 
 a kiket a Romaiak fel Isteneknek nevezik vala, ugy mint Hercules. Bacchus, és azutan anagyob Istenekhez, a kikhez apogányok nagyob tisztelettel valának, nevettségre viseli vala azoknak az Isteneknek jeleit. némely kor a lábaira szárnyakot kötöt. a keziben szárnyas páltzát viselt. valamint Mercuriust irják, némely kor szakál nélkül és fényes korona a fején, a bal kezében egy tekez. nyilakal együt. valamint Apollo, és némely kor valamint Martius. kardal. paisal. sisakal. és nagy szakálal. mutogattya vala magát.

Némelykor Jupiter attyafiának. és kedvesinek tartá magát, és némely kor hogy ö volna maga Jupiter, a midön meny dörgések valának, öis azokot valamiben követte. és mesterséges víllámlásokot tsináltatot, a mikor a menykö le eset, követ hajigál vala az ég felé, mondván, öly meg engemet, vagy én öllek, azt akará hogy a holdat azö feleséginek tarttsák, és némely kor magához hija vala, a midön tele volt, Görög országbol a leg drágáb és szebb kö képeket Romában viteté, és azokot amaga palotaiban helyhezteté. az után azoknak a fejeket le rontatá és a magáét tevé helyekben. azért hogy tsak ötet imádgyák. azokban a sok féle képekben kik anyi Istenségek valának, egy templomot épitete a maga kastélyában, és abban magához hasonlo nagyságu faragot képit téteté, meg rakva aranyal, és minden nap olyan köntöst adtanak a képre, a mitsodást maga viselt. a templomban papokot, és papnékot rendele. avárosnak az eleiböl, és drágán fizetteti valameg ezt a méltoságot. kájus maga is a papjai közöt akara lenni, és fö papnak tevé magát. de söt még a lovát is. apapjai közi számlálá, az ö képinek pedig drága madarakot áldoztanak, ugy mint pávákot, fátzánokot. és más illyeneket

A városok, a népek, a nemzetek, tiszteletet adnak vala annak az új Istenségnek, és nevelék méltatlan hizelkedésekel. akevélységet. és az esztelenséget a melyeket ök magok nevették, avárosok egyik a másikára valo nézve, óltárokot és templomokot emelnek vala néki, és az ö faragot képit. az ö Istenek képi közi teszik vala, A népek az ö nevére esküvének, Egy szoval soha talám nagyob bolondságot egy fejdelemtöl nem láttanak, se a népektöl nagyob esztelenséget. Az Alexándriak elsök valának. akik meg adák néki azokot atiszteleteket. 
 amelyek tsak az Istenhez tartozandok. Egyedül a sidok nem hajthaták meg térdeket az ö bálványa elöt, ugyan ez is volt az oka hogy kájus neheztele reájok, vala abban az idöben Alexandriában. egy Avilius flaccus nevü Gubernator. aki tartván akájus keménységitöl, tellyeségel azon igyekezék hogy meg nyerhesse, és meg elégittse ötet. az igasságnak kárával is. mivel nagy ditséreteket teszen vala rolla, mind közönségesen. mind különösön. és méltatlan hizelkedésekel irot leveleket küld vala néki. flaccusnak azt jovallák. hogy a sidokal. roszul bánnyék. ha annak a kevély fejdelemnek meg akarja nyerni baráttságát, tudtára adák néki, hogy egyedül az a nép nem akarja kájust Istennek üsmérni, és hogy nem lehet. hogy azal ezt a fejdelmet meg ne sérttsék. és hogy az ö gyengeséginek kedvit töltenék, hogy ha boszut állanának.azon a népen. aki ötet meg veti,

A dolgok illyen állapotban valának Alexándriában, amidön Agrippa kéré a Császárt 
 birodalmának második esztendejében hogy had tehetne egy fordulást Judeában. had láthatná meg országának dolgait. és azután viszá terne kájus azt meg engedé, és jovallá néki hogy Egyiptum felé venné uttyát. mint leg rövideb utat. Agrippa hajora üle puzol városaban, és kevés napok után Alexandria mellé érkezék, nem akarván napal bé menni avárosban. hogy a pompát el kerüllye, meg várá az estvét, De azö el érkezése tsak hamar el terjede, az ö test örzöinek fényes és drága fegyverek, irigységre inditták az Alexandriaiakot, nem szenvedheték ezt az uj királyt, gyalázatos tsufságokal illeték ötet. és illetlen verseket tsinálának ellene. mind ezekre segitté öket titkon a Gubernator flaccus. a kinem szerette a sidokot. és akí irigy szemekel tekénté az Ágrippa szerentséjit. a ki is külsö képen minden féle tiszteletet ád vala néki. de titokban. tsufolá, és roszul beszélet felölle.


 Alexandriában vala egy Carabás nevü bolond. a ki mezitelen jart az uttzákon., és akivel a gyermekek jádtzottanak, a város béliek tsufságbol. a Gymnasiumba vivék, a hol sok féle játékokba foglalták az iffiak magokot., ót Carabást olyan helyre ülteték. a hol mindenek láthasák. a feje körül nád levelet tevének, a hátára egy gyeként királyi palást helyet. és a királyi páltza gyanánt egy darab nádat adának keziben, ezen tsufos öltözetben. az utzákon hordozák vala ötet. és a kik kisérték, azoknak bot volt avállakon. halabarda helyet. mint ha ezek örzöi lettek volna annak a nevettséges királynak. némellyek suplikatiokot adának néki. mások igasságot kértek tölle, mások országos dolgokrol beszélletenek néki, az után fel szóval köszöntik vala ötet. és kiálták. Maris. az az ur, mint ha azt mondanák Ellyen akirály. illyen tsufságal illetik vala az Alexandriaiak az Agrippa királyságát. gyalázatal illetvén ezt a fejdelmet, valamint a sidok gyalázatal illették vala a kristust szenvedésekor.

Agrippa nem marada sokáig Alexandriában. bizonysága volt maga. mitsoda roszul bánik vala flaccus a sidokal, ezek is meg jelenték néki a Gubernátornak minden hozájok valo maga viselésit valamiotátol fogva kajus uralkodnék, azt ís tudtára adák, hogy ök irtak volt a császárnak. a melyben azt fogadták. hogy minden tisztelettel lésznek hozája. valamit néki adhatnak. a törvények szerént, flaccus el olvasván ezt az irást jónak találá, és meg igéré hogy el fogja küldeni, de el nem küldötte, a mely bizonyos jele volt hozájok valo rosz akarattyának, a sidok uj levelet irának. hasonlot az elsöhöz. és Agrippa kezében adák, a ki fogadá hogy el küldené a CSászárnak, és egy szers mind tudtára adná néki, a Gubernátornak. hozájok valo rosz magaviselésit.

Az Alexandriaiak. látván hogy flaccus nem tsak meg nem zabolázná az ö hamiságokot de söt még titkon segitené, esze gyülekezének egy kor. a theátrumban. jó regel, és kiáltani kezdék hogy faragot képeket kellene tenni a sidok synagogaiban, flaccus arra szabadságot adván, azonnal avárosbéliek seregenként menének a synagogákra. némellyeket le ronták egészen. némellyeket fel gyujták, és atöbbit a kiket el nem ronthatának. mert a sidók védelmeszték, azokban erövel bálványokot tevének.

A leg nagyob és föveb sinagogában a kájus faragot képit tevék. a mely nagyob lévén atöbbinél, szekére tevék. amelyet négy ló vonta, ezek avárosiak minden nap fel irják vala. hogy mi történt legyen Alexándriában. és azt a CSászarnak el küldötték, kájus azt nagy kedvesen olvasa vala, gondolván azt, hogy az Alexandriaiak ezeket hozája valo szeretetböl tselekedték. jová hagyván mind azt. valamit a sidok ellen tselekesznek vala, a CSászár jó akaroi, tiszttyei szüntelen valo tsufságal beszéllenek vala néki arrol a nyomorult nemzetröl. tudván hogy atettzék a császárnak. a töb Egyiptumi városok is követék alexandriát, és minden synagogákban bé tevék a cájus képit.

Kevés idö mulva hogy a synagogak el rontattak, meg égetettek. vagy meg ferteztettek volna, flaccus parantsolatot ada ki, a melyben a sidokot idegeneknek hagyá lenni Alexandriában. meg fosztván öket ahazafiuságtol. és hogy avarosiak közi számláltassanak, holot sok CSászároktol nyerték volt ök meg azt a szabadságot. nagy sándortol fogvást, az Alexandriai nép még ezel meg nem elégedék. látván a sidokot oltalom nélkül lenni, és hogy minden büntetés nélkül lehetne nékik azt tselekedni amit akarnának, azt gondolák hogy ideje volna egészen eleget tenni gyülölségeknek, amelyekel mindenkor voltak ahoz a nemzethez, Alexandria városa öt részre volt osztva, a kik az öt elsö betüknek viselték anevit, az sidok el valának szélyedve mind az öt reszben., de a két résziben. több számuan valának. arra erölteték öket, hogy a városnak mind anégy részit el hadnák, és az ötödik résznek. és kis résziben szorulnának, az Alexandriaiak azután az el hagyot házakban menének, és azokot fel prédálák. valamint ahadakozásban. többet négy száz háznál pusztittának igy el,

Ugy tekénték asidokot. mint olyanokot. a kiket a Császár, és flaccus az ö akarattyokra hagyták volna, az ö kamarájokot, bolttyokot fel verék, és amit akartak onnét el vitték, és azt nem titkon hanem nyilván mutogatván mindennek prédájokot, söt még azok elöt a kié volt aportéka

A mely részire kelleték avárosnak a sidoknak el vonni magokot, anyi sok számunak olyan szoros és kitsid volt., hogy szállások nem lehete, hanem a mód nélkül valo sütös ferö fényen kelleték lenni egész nap, a mely meg fojttya vala öket. és alig vehették a lélegzetet is, a városi iffiuság körül vette volt öket, meg nem engedvén hogy eledelt keresenek, akik el szaladhattak, azok avárosnak más részire mentenek jó akarojokhoz kenyeret kérni, de mihent az uttzán meg üsmerték öket, meg fogták. meg ölték, lábokal tapodták. az uttzákon vontzolták és el szaggatták. hasonlo képen bántanak az ollyan sidokal is a kik semit nem tudván adologba a városba érkeztenek., ha pedíg a tengeren valamely sidó hajo erkezet, a hajot fel prédálták, és az emberekel együt meg égették

Sokakot egész tselédekel. egették még a magok hazokban. sokakot a füstel fojtották meg, másoknak meg kötelet kötöttek alábokra. és ugy vonták az uttzákon. mind addig valamég darabokra nem szaggatták, hogy ha pedig a holtnak valamely attyafia el akarta a testet temetni, meg fogták, és halálig kinozták.

Flaccus végit vethette volna ezeknek akegyetlenségeknek egy szers mind, ha akarta volna. de azokot elszenvedé. látatlanná tevé. és jová hagyá el. halgatásával., az eleit a sidoknak magához hivatá. mint ha meg akarta volna öket békéltetni avárosiakal, de tsak uj alkalmatoságot kerese arra hogy öket nyomorgathasa, harmintz nyoltz tanáts urat meg fogata közüllök, a kiket Augustus Császár rendelte volt. hogy igaságot tegyenek a magok nemzeti bélieknek, azokot meg kötözteté valamint ahalálravalokot, és kötözve viteté öket a nagy piatzon által atheatrumig, a hol a Császár születésinek napját inneplették, az innepnek nagyságáért valamely kedvezésel kelletet volna lenni a sidokhoz, de flaccus azzal nem gondola. hanem mindenek láttára a harmintz nyoltz tanáts urakot meg vereté olyan kegyetlenségel., hogy némelyek meg halának. és atöbbi sokáig nyomorgottanak averés miat, atömlötzben, a melyben tették öket. és ahol tsak nem egy holnapig maradának. és mind addig valamég magát flaccust meg nem fogák a Császár parantsolattyábol.

A még a Császár innepe tarta. az alat sok sidokot fogának meg, és keresztre tevék, a városiak minden regel a theátrumban esze gyülnek vala, és a mulattságok abbol allot hogy ót a sidokot kinoztak, verték, tsigára vonták. az után fel feszitették. az illyen kegyetlen mulattsága anépnek kilentz oráig tart vala, az után jöttek a tántzosok.a komédiások, és mulattságok. amelyek az illyen innepekben szoktak vala lenni. ha a piatzon. az utzákon valamely sidó aszszonyt találtanak. meg fogták. bestelenül, és gyalázatosan bántanak véle.

flaccus azután azt fogá reájok. hogy a sidok házai tele volnának fegyverekel, hozájok küldé egy Castus nevü kapitánt Istentelen vitézekel, de semit nem találának.imé eszerént adgya elönkben philo a flaccus, sidok ellen valo üldözésit Alexandriában, ö maga bizonysága volt ennek az üldözésnek., talám még része is lehetet benne, mind ezek anyomoruságok mint egy két holnapig tartának,

Agrippa, amint idé fellyeb meg mondok. Alexándriában érkezvén., ót keveset mulata, mert látá. hogy mind a Gubernátor, mind a lakosok roszul volnának hozája, a maga országában mene, ót mindenek tsudalkozának rajta, annak elötte nyomoruságban. szegénységbe, a sok adoságban látták, akoron pedig hatalmason látták viszá terni, királyi titulusal, és a császárnak nagy kedviben, el érkezése után, leg elsö gondgya avolt. hogy mentöl hamaréb meg segithesse az Egyiptumi nyomoruságban lévö sidokot, kájusnak el küldé a sidok levelét, amelyet flaccus nem akará el küldeni, azt könyen el hihetni hogy azt is tudtára adá a CSászárnak, hogy mitsoda gyalázatosan fogadták volt Alexandriába. és hogy mitsoda kegyetlenségel bánnak ót a sidokal.


 A császár levelit vévén azonal egy Bassus nevü századost külde el vitézekel, hogy flaccust meg fogatná, a százados kevés idö mulva Alexandriában érkezvén, az estvét meg várá, és elsöben végire mene. hogy hol volna ahadaknak feje, hogy közölhese véle parantsolattyát, és segitséget kérjen tölle ha a szükség ugy hoza, Bassus elöl találván egyet a vitézek közül. meg tudá tölle, hogy a hadaknak fejek flaccusal vatsorálna egy Ibephán nevünél, Bassus oda küldé egy vitezit szolga köntösben, aki meg vivé néki, hogy flaccus tsak egy nehány tselédivel volna, és örzök nélkül, Bassus aházhoz közelgetvén, a kapukot, és az uttzát el állatá, és atöb vitezivel fel mene avatsoralo helyre, ahol flaccus volt, aki nem gondolkodván másrol hanem az italrol. eppen akara valaki egésségiert inya, a midön Bassus bé lépék a házban. flaccus meg látván. mindgyárt fel akara kelni, de a vitezek környül fogák, és látá hogy haszontalan volna magat oltalmazni, ót mindgyárt meg fogák, és Bassus el vivé magával., senki mellette nem mére fel támadni.

A midön meg mondák a sidoknak hogy flaccus fogva volna, azt gondolák hogy azal tsak meg akarnák öket tsalni, hogy azután meg nagyob nyomoruságban ejttsék öket, és tsak akor kezdének meg vidámulni, a midön bizonyoson meg tudák, hogy az ellenségek. nékik nem árthat, az Istennek hálákot adának. aki meg szánta öket. az éttzakat az imádságban, és ahálá adásban tölték, és más nap atenger parttyára menének, nem lévén synagogájok ahová esze gyülhesenek. hogy meg köszönhesék az Isten irgalmaságát.

flaccust hajora tették hogy olosz országban vigyék. az ö uttya veszedelmes, és hoszas volt de végtire Romában érkezvén, ót ötet, Isidorus, és Lamponius vádolni kezdék, ugyan azok, akik leg inkáb ingerlék asidok ellen valo gyülölségre, és üldözésre, A császár meg tudván az ö igasságtalanságit, és meg boszonkodván rosz maga viselésin, leg inkáb maga volt ellene, arra is itélé, hogy minden joszágát el veszese, és maga szám ki vetésben menyen, az ö házi, és ládabéli portekáji a melyek drágák, és gazdágok valának, mind el foglaltaték a CSászár számára, az ö szám ki vettetésinek helye mindgyárt eleinte Gyáres szigetiben rendelteték. a mely leg pusztáb sziget volt a többi közöt, de a lépidus kérésire. a kinek nagy hitele volt a CSaszárnál, meg engedé hogy Andros szigetiben vigyék, egy nehány holnapok mulva egy kis földet vet magának, a hol egyedül lakék. de nem élt ót sokáig, mivel kájus meg öleté a töb szám ki vettetekel együt. a midön flaccushoz menének hogy meg öllyék, oltalmazni akará magát és el szaladni. de esze darabolák. és egy verembe veték. evolt flaccus vége.

Hérodes Antipas aki oly meg vetésel bánék Agrippával az ö attyafiával. és sogorával a midön oly szegény állapotban volt. amint ezt meg mondók ide fellyeb, leg inkáb báná és busula az ö fel magasztaltatásán. és viszá térésin ö tsak a Tetrárka nevet viselte. de Agrippa akirályi nevet. 
 Herodiáda. a Hérodes felesége. Agrippának huga. nem nézheté mérges irigység nélkül a báttyának szerentséjit., addig sürgeté. és unszolá Herodest. és addig beszélle néki, hogy végtire arra vevé akarattya ellen. hogy Romában mennének. hogy ót királyi nevet nyerhesen magának. el készüle tehát arra az utra mentöl nagyob pompával lehete tölle, Herodiáda, gondolván. hogy talám a maga jelen valo létivel a CSászár nagyob tekintetben veszi a férjit. reá száná magát mind a fáradságra. mind a veszedelemre, és el mene a férjivel.

Agrippa könyen által látván a Herodes uttyának okát. fel tevé magában, hogy meg gátollya igyekezetit. Romában küldé egy Fortunatus nevü szolgáját. a Császárnak valo nagy ajándékokal. és levelekel, a melyekben azal vádolá Hérodest, hogy része volt a Sejánus Tiberius ellen valo hüségtelenségiben, és hogy még mostanában is szövettségben vagyon. a birodalom ellen, Artabánal. a Párthusok királyával. hogy pedig mind ezeket meg bizonyittsa, azt erösité acsászarnak, hogy Hérodesnek. hetven ezer embernek valo fegyvere volna el téve titokban.

Hérodes olosz országban érkezvén, a CSászárhoz mene és a midön a CSászáral leg elsö szemben valo létele volna Fortunatus is oda érkezék, és az Agrippa leveleit kezében adá, a császár mindgyárt olvasni kezdé a leveleket. és kérdé Hérodestöl. ha igazé az, hogy anyi sok fegyvere volna készen, Herodes nem tagadhatván, kájus el vevé tölle a Tetrárkiáját, és holtig valo szám ki vetésben küldé franczia országban lyonban. a felesége Herodiáda az Agrippa huga lévén, ö érette meg akara néki kegyelmezni. és visza adatni a penzit. de az aszony nem akara elni ezel akegyelemel. hanem jobban szereté az urával el menni szám ki vetésbe. és részesülni szerentsétlenségiben a mint hogy öis volt annak az óka.


 Mind ezekre Josef tanitván minket azt mondgya más helyt. hogy kájus Spanyol országba küldé Hérodest. a mely semmiképen nem ellenkezö, a meg lehet, hogy kájus aki ebben az 
 esztendöben Galliában menvén Agrippával. lyonba marada egy darab ideig, akor meg valtoztathatá a Herodes helyét. és lyonbol., spanyol országban küldheté. kájus Agrippának adá a Tetrarkiát a melyet Herodestöl el vevé., és urává tette. minden joszágának. Herodes negyven három esztendeig birta a Galileai Tetrárkaságot. Sephorist a tartomány fö városává tette volt. Tiberiadest. aTiberius tiszteletire epitette volt. juliadát pedig Julia, a Tibérius annyának tiszteletire. Ez a Herodes volt az, a kihez pilatus a kristust küldötte vala nagy penteken, és a ki viszá küldé pilátushoz. királyi palástot adatván reája. tsufságbol.


 A kájus szándékja, hogy magát Isten gyanánt imádtassa. ujjab alkalmatoságot ada a sidok ellenséginek hogy üldözést támaszanak ellenek a CSászár résziröl. a magok országokban is. Jamnia városa, joppé, és accaron, ezekben avárosokban sidok, és pogányok. laktanak, és egy Capitonus nevü. akoron az egész judeának fö ado szedöje vala, némelyek a jámnia béli pogányok közül. tudván akajus esztelen szándékját hogy Istennek tartaná magát, és 
 Capitonusnak. a sidok ellen rosz indulattyát, azt gondolák egy szers mind hogy a Császárnak valamely tégla oltárt tsinályanak, tudván azt hogy asidok meg boszonkodnak azon. hogy a magok országában. a törvények ellen tselekesznek, az ellen fel kelnek. és valamely támadást fognak inditani, és azal. alkalmatoságot adnak a pogányoknak. hogy ö vélek roszul bányanak, ez igy is történék mível a sidok az oltárt le ronták, Capitonus azt meg tudván. a Császárnak meg irá, de az igazságot el titkolá, és a mit a sidok ellen irhata, azt el nem mulatá.

kajus vévén azt a levelet, két embertöl kere az iránt tanátsot, Heliconustol. és Apellestöl, ezeket a leg aláb valo rendböl, a leg fellyeb valokra emelte volt. az egyike Egyiptiusi volt a másika Ascaloni, és mindenike a sidok ellenségi, ezek azt mondák a CSászárnak. hogy atégla oltár helyet. amelyet a sidok el rontották, a jérusalemi templomnak a sanctuariumában kel tétetni a maga öntöt képit. aranyal bé boritva, és meg kel parantsolni. hogy ez után aza templom a fényes kájusnak. az új Jupiternek szenteltessék, Ezt a parantsolatot publius Petroniusnak küldék, a vitellius utan lett syriai Gubernátornak, azt is parantsolák néki, hogy venné felit maga mellé a hadaknak. kik az Eufrátest örzik, hogy bé töltthese az Császár akarattyát erövel is. ha a sidok nem akarnak szépen engedelmeskedni.

Petronius egy szers mind által látá, hogy mitsoda nehéz volna aparantsolatot végben vinni, mert üsmeré egy felöl kájusnak, hirtelen. és eröszakos természetit, és más felöl. a sidoknak., az ö törvényekhez valo ragaszkodásokot. mind azon által. engedelmeskedni akara, de mint hogy kájus nem parantsolá néki. hogy a templomban készen valo képit tegye, azért feneciábol a leg jóbb kép faragokot el hivatá. és parantsolá nékik hogy olyan képet tsinálnának, a mitsodást a Császár kiván. az Eufrátes mellöl, két légiot hivata. Syriába, és több hadakot is gyüjte esze. mind ezeket meg irá kájusnak, a ki meg ditséré serénységit. és arra inté hogy hadakoznék a sidokra. ha nem akarnának engedelmeskedni. Ez igy léven. minden hadaival ptolémaidaban jöve. judeának a széllyire. hogy ót telellyen. és közeleb lehesen a hadakozást el kezdeni tavaszal, hogy ha a sidok ellent állanának.,

A petronius készületin a sidok meg ütközének, azt nem hitetheték el magokal., hogy ellenek akarnának hadakozni, de meg abban nem kételkedhetének., látván azokot ahadakot, a kiknek a Gubernátor maga a fejek., Azonba petronius magához hivatván a sidok közül, a fö renden valokot elejekben adá a CSaszár parantsolattyát, és más felöl, hogy mitsoda veszedelemre teszik magokot ha nem engedelmeskednek, azt gondolá hogy ezel meg ijesztené öket, és reá állanának kivánságára, de semit nem nyere elméjeken. a kik mindgyárt ki mutaták keserüségeket sirásokal. és hajok szaggatásával, petroniusnak tudtára adák. hogy inkáb meg halnának hogy sem a templomjokot meg ferteztetve lássák., A sidok viszá térének Jerusalemben, és kájus szándekjának a hire el terjedvén egész judeába. a sidok minden parantsolat nélkül el hagyák a városokot. és a mezöket, noha vetésnek ideje vala, és mindegyüt feleségestöl, gyermekestöl. ptolemaidában menének, hogy meg engesztelhesék Petroniust. és kénszerittsék a Császárnak. irni. hogy vegye visza parantsolattyát. a kik azt a sokaságot láták leg elöbször. azt gondolák hogy valamely had jöne petroniusra, sietve hirt adának néki. de a még valami rendelést tenne az iránt minden felöl el érkezének, és el lepék atartománt valamint a felhö., minden fegyverek a kiáltások, és suhajtások vala, és az ö mely veréseknek zörgése, igen mesze hallatot, ez a sok nép, hat Clasisban vala el osztva, három egy reszröl, ahol valának. az öregek, az ifiak, és a gyermekek, három a más részröl, a hol valának az öreg, az ifiu, aszonyok, és a leányok, mihent ezek meszünen meg láták Petroniust, a földre esének, nagy kiáltásal. és jajgatásal, petronius mondá nékik hogy kelnének fel, és közelitenének hozája, amelyre nehezen veheték magokot. ugyan tsak végtire hozája menének, hamvas fövel, nagy zokogásal. és a kezeket hátul esze fogtak. valamint a halálra iteltettek,

A leg eleje a sidoknak, mondák a Gubernátornak, hogy az ö magok meg alázások. a melyben láttya öket igen távul volna atamadásra valo akarattol., amelyröl öket vádollyák.: hogy az a sokaság azért jöt volna eleiben. hogy vagy közönségesen meg botsásanak nékik, vagy mind együt meg öllyék öket. hogy a sidok a CSászárnak, leg engedelmeseb. és leg hüveb jobbágyi.: hogy ök voltak leg elsök az egész nap keleten. a kik jelit adtak örömökel, és engedelmeségekel. az ö császárá valo letinek; hogy leg elsöben. az ö templomokban tettek áldozatot ö érette: leheté tehát hogy ugyan azon templom legyen elsö, és egyedül valo, a kinek meg ferteztessék szenttségit.? vegyék el töllünk városinkot, házainkot, földeinket, valamiket birunk, ugy tartanok mint ha azokot adnok, és el nem vesztenök. hogy ha meg hagyák nékünk templomunkot. abban az állapotban. amelyben, azt vettük atyáinktol. anyi saeculumoktol fogvást. hogy ha pedig azt a kegyelmet meg nem nyerhettyük, örömest meg halunk, tsak meg ne lásuk azt az utolso nyomoruságot. a minket valo meg gyözesre nem szükséges a fegyver, a mi vallásunk nem fegyverel oltalmazá magát. hanem a szenvedésekel, meg halunk mint ártatlanok. és nyomorultak, nem tselekedvén semit is a fejdelem parantsolattya ellen, se a mi lelkünk üsmérete ellen, mi lészünk elsö áldozati annak az uj Istenségnek, akit ami templomunkba akarják helyheztetni.

Petronius haragal felelé ezeket nékik. Hát azt gondollyátoké hogy én a Császár parantsolattya ellen tselekeszem ezekben, ha adolog az én hatalmomba állana, ugy még is. valamely okal mondhatnátok nékem azt amit mondotok, de azt tudgyátok hogy nékem engedelmeskednem kel, valamint nektek is. Ha azt tartod, felelék a sidok, hogy tartozol engedelmeskedni a császárnak. enged meg, hogy mi is azt tarttsuk, hogy tartozunk engedelmeskedni az Istennek, és törvényünknek, mind egyike, mind a másika, méltó a tiszteletre, nintsen olyan veszedelem, a melyre ne tegyük magunkot. azon kettöért, reméllyük hogy az Isten meg halgatván kiáltásinkot, és vigyázván a maga tiszteletire, gondunkot tudgya nékünk viselni, és meg oltalmazni a templomához valo tiszteletet, az egész nép az után el oszlék, petronius pedig, hogy jobban meg üsmerhese. a tartománynak miben valo állapottyát, és a sidoknak erejit, egy néhány jó akarojival Tiberiádes városaban mene. a mely város Agrippáé volt. ahadát pedig ptolemaidában hagyá, ot lévén az eleit a sidoknak magához hivatá, és a nagy számu nép is eleibe mene, ót elejekben adá aveszedelmet a melyre tennék magokot. ha a Császárnak nem engedelmeskednek, azután a kájus fenyegetésit. a Romaiak hatalmát. és mind ezek után. egyebet töllök nem kiván, hanem azt. a mit mindnyájan atöb jobbágyi a Csaszárnak. már meg tselekedték volna. az ö feleletek tsak avolt, hogy petroniust arra kénszeritték, hogy a törvényeket meg akarván ferteztetni, öket az utolso kénszeritésre ne tegye, Hát én nem tartozomé magam is engedelmeskednem atörvénynek, és a fejdelemnek.; mondá petronius, és én azt meg szeghetemé. életem el vesztése nélkül? de söt még az én halálom sem ment meg titeket attol, hogy azt ne tselekedgye veletek a mit akar. Erre a sidok.fel kiálták, hogy nem volna olyan halál. amelyet elne szenvedgyék törvények meg tartásáért, El végeztéteké tehát magatokban. mondá Petronius. hogy a CSászár ellen hadakozatok? Mi minden nap áldozatot teszünk két szer felelének a CSászárért, és a Romai népért. de ha szándékját végben akarja vinni hogy a képit a templomunkba tegye, fejit vegye elsöben minden sidonak, mi fegyvert nem fogunk, az erö ellen. erövel nem állunk,: hanem meg hadgyuk magunkot öletni, és erre mindnyájan a földre esének, hogy meg öletessenek.

Petronius ezeket látván meg esék a szive rajtok, és a midön viszá tért volna amaga házában, Aristobolus. az Agrippa atyafia, Helcías. és más több királyi vérböl valo fejdelmek, a fö renden [fö-renden] lévö sidokal. hozája menének, és arra kénszeritték hogy ne vetné kéttségbe anépet, hanem engedné meg nékik. hogy had külgyenek követeket a császárhoz., vagy is irjon maga. tudtára adván hogy a sidok készebek minyájan inkáb meg halni, mint a képit el szenvedni templomokba, talám a csaszár ezeket az okokot tekéntetbe veszi, és meg visgálya hogy mi következhetik abbol, de ha szinte mind ezek után is. a császár tellyeségel akarná szándékját végben vitetni, a követek viszá térések után is ideje leszen a hadakozást el kezdeni. Petronius tanátsot tarta erröl a dologrol, és örömel látá hogy azok a kik mindgyárt eleinte a hadakozás mellet voltak, meg tsendesettenek. és atöbbivel az kegyeségre hajolnak, El tekellé tehát magában, hogy maga irna a császárnak, noha elöre látá aveszedelmet a melyre magát tenné, meg tiltá tehat a sidoknak hogy követeket küldgyenek kájushoz, A császárnak azt meg nem irá hogy a sidok mint ellenzenék parantsolattyát, és hogy mitsoda nagy akadályokot tésznek, néki engedelmeskedni ebben a dologban., hanem akoron tsak azt irá neki hogy még a képit a templomban nem tehették, mert ahoz idö kivántatik hogy el készüllyön, a sidokot pedig nem mérték most arra kénszeriteni, ne hogy a földi munkájokot el hagyván, a föld pusztán maradgyon. és az adot meg ne fizethesék, és hogy a szükség, sok számu tolvajokot támasztana, A mi a sidokot illeti. függöben hagyá elméjeket. és a földi munkájokra küldé öket, semit töllök meg nem tagada, se semit nékik meg nem igére ebben a dologban. a mester embereket pedig a kik a képen dolgoztanak. nem hogy sietette volna, hanem még azt izené nékik. hogy elegendö idöt adgyanak magoknak amunkára, és amely munka. olyan légyen. a melyhez hasonlo ne találkozék.

Petronius siettségel el küldé Romában. a Császárnak szólló levelét, más leveleket is külde jó akaroinak, kérvén öket arra hogy tsendesitsék meg a Császár haragját., és igyekezenek azon. hogy ne vigye olyan mód nélkül valora adolgot. és ne tegye a sidokot akéttségben valo esésre, De Petronius akár mely mértékleteségel. irais. és akár mint igyekezék is azon hogy haragra ne indittsa kájust, mind azon. altal a levele oly igen fel gerjeszté ezt akegyetlen fejdelmet, hogy mennél továb olvasá alevelet, a méreg annál inkáb fel gyulada benne., alig végezé el az olvasást., hogy ki tettzék sok jelekböl. hogy petronius magára várhattya. az engedetlenségért valo büntetést. mind azon altal. el fedezé haragját. amég boszut alhatna veszedelem nélkül, mivel tartot az ollyan Gubernatoroktol, a kik sok hadaknak parantsoltanak, valamint a syriai Gubernátorok, és a kik zenebonát indithattak atartományokban kevés idö mulva azt iratá petroniusnak, hogy ditsérné okoságát., de azt hagya nékí, hogy minden idö halasztás nélkül. akepit a templomba tenné. Agrippa ezen közben bé mene a császárhoz köszönteni szokása szerént, nem tudván semit is a petronius levele iránt. se az annak elötte valo dolgokban., mindgyárt meg üsméré a kájus rendeletlen keze mutogatásirol, és az el fordult szemeiröl hogy haragban volna, De ami leg inkáb az elméjit kezdé haborgatni. ahogy, kájus a szemeit el nem vevé rolla, azonal. nagy és kitsid tselekedetit kezdé visgalni, hogy meg láthasa miben bánthatta volna meg, de semiben magát vétkesnek nem találván. egy kevesé meg bátorodék, és noha egy nehány izben akará kájustol meg kérdeni neheztelésinek okát, de magát meg tartoztatá. nehogy kérdésivel még nagyobra ne ingerellye, kájus által látvan az Agrippa gondolattyát., mivel senki a gondolatokot nem visgálhatta jobban nálánál, Akarnád tudni, mondá néki kájus. haragomnak okát, mindgyárt meg mondom, A te sidoid, azok a tsudálatos emberek. egyedül a több emberek közöt., nem akarják kájust Istennek üsmérni. ugy tettzik mint ha szán szándékal. akarják magokot nyomorultaká tenni, az én parantsolatomhoz valo engedetlenségekért, Azt parantsoltam. hogy a Jupiter képit a templomokban tegyék, ök pedig. azon szin alat hogy kérjék töllem parantsolatomnak meg változtatásat, mindenüt fel támadtanak,

Agrippa ezekre a szokra olyanná lön, mint ha a meny kö ütötte volna meg, a szine szüntelen változék, az ijedség el foga, minden tagjai kezdének reszketni, és el erötelenedvén el ájula, és a földre eset volna segittség nélkül, a Császár felben hagyván beszedit. a szállására vivék, a hol más nap estig ugy feküt mint a holt., akoron fel nyitván egy kevesé szemeit, a mellette valokot meg tekinté. és ismet el szunyada. A harmadik napon egészen magához tére, és azt kérdé hogy hol volna, és ha a Császár jelen volnaé, mondák nékí hogy a szállásan volna, a jó akaroí, és hü tselédi közöt, a Doktorok mindeneket ki küldének aházbol. hogy eröt adhassanak néki a feredö, vagy más egyeb orvoságok által, de egyebet nem akara, hanem egy kevés ételt,, tsak épen a szükségért, mondván hogy a mitsoda nyomoruságban vagyon, az a kevés étel elég volna, azt is köny hullatásal ette, mondván, hogy nem kivánna többé elni. ha nem reménlené, hogy még meg segitheti hazáját abban a keserves állapottyában.

Agrippának mihent az ereje meg jöve. egy hoszu levelet ira kájusnak, a melyben fel tevé, hogy a természet szerent valo szeretet, amelyel vannak az emberek hazájokhoz, és törvényekhez, kénszeritené öket arra. hogy párttyát fogná a sidoknak, akiknek az ö eleji már régtöl fogvást. 
 Királyi. és fö papjai valának, A tisztelet amelyel a Császárhoz vagyon., azt tanátsolá néki, hogy ne szoval, hanem irásával szollana mellettek,; Hogy a mely jo akarattyát méltoztatta hozája mindenkor mutatni. reménséget ád néki. hogy meg nyerheti azt, a mi a CSászárnak. mindenél leg kevesebé telik, és a mit a sidók mindeneknél nagyobra fogják betsülni,: Hogy a Jerusálem városa. nem volna méltatlan kegyelmeséginek el vételére, mivel nap keleten. az a város volt elsö. a ki ötet Császárnak üsmeré,: Hogy annak avárosnak templomát tisztelték. Tiberius. Augustus. és Markus Agrippa. a kiknek tisztelné kájus emlékezeteket, és követni kellene példájokot.: A mi ötet magát illeti. mind azok anagy jók, amelyekel. a CSászár ötet bé töltötte, terhére lennének, hogy ha tsak azt a kegyelmeségit meg nem nyerheti. a melyre kéri,: Hogy inkáb maga halálát kivánnya. tsak meg ne lássa nemzetinek a kegyelemböl valo ki esésit, és a Templomnak meg ferteztetésit.: Hogy hazája árulonak, és a CSászár kegyelmiböl ki esetnek tartanák, hogy ha illyen állapotban. a halgatásban maradna, és meg nem nyerné kérésit: Ezt a levelet kájusnak el küldé, bé petsételve, maga pedig bé zárkozva marada szállásán., nyughatatlanságal várván aválaszt, a melyen álla az egész Impériumban lévö sidoknak szerentséjek.

Kájusnak nem hogy meg eset volna a szive az Agrippán elötte történt dolgon., de söt még annál inkáb fel gerjede a sidok ellen, Nézétek, el, mondgya vala, mitsoda fejesek azok az emberek a magok vallásokban., mivel még Agrippa is. a kit én bé töltöttem anyi jokal, és tiszteletel, nem halhatá a szándékomot hogy a képemet Templomokban tegyék. ájulás nélkül. az Agrippa levelét olvasván eleinte mindgyárt haragra indula azért. hogy ez a fejdelem ellent tartana olyan dologban. a melyet ö oly erösen ohajttya, mind azon által a levelben fel tett okokra valo nézve meg tsendesedék, némelykor kárhoztatni kezdé magában Agrippát azért, hogy miért fogná párttyát egy olyan népnek. aki ellensége volna az ö Istenséginek, némelykor meg ditséré az ö bátor szivét, a ki, ki mondatta véle szabadságal gondolatit. azt pedíg az ö nemesi vérinek tulajdonittá. helyesen.

Agrippa nem vevé válaszát a Csaszárnak. de a sok volt, hogy kájus meg nem érezteté véle haragjának sulyát, Agrippa tehát a Császárt magához hivá vendegségre, avendégség. nagy pompával. és böségel mene végben. kájusnak az igen tettzék, a jó lakás, és az italközben mondá néki, hogy az igen kevés volna, amit eddig azö szolgálattyáért, és hüségiért tett véle, de még azokhoz nagyobakot is akarna tenni. hogy ötet szerentsésé boldogá tegye. Agrippa felelé. hogy a haszon keresésnek nem volt része. az ö néki tet szolgálattyában,: Hogy hajlandoságbol. kötelezte magát hozája; Hogy ha pedig mind azok ajók amelyekel ötet bé töltötte. kevesek volnának a császári Méltosághoz, azok ajók igen felyeb haladgyák mind azt, a mit valaha mért volna reménleni, kájus ezeket tsak udvarí szoknak.tartván. arra sürgeté Agrippát. hogy kérne valamit tölle. Agrippa akoron mondá, Uram annyi jokal terheltél meg engem, hogy már többet nem kivánhatok,: De egy kegyelmeségedet meg nem vonhatod töllem. amelyért amenynek áldása lészen rajtad, és a mely valoságos bizonysága lészen. hozám valo jó voltodnak; a mely nem más, hanem hogy, ted le azt a gondolatot. hogy a Jerusálemi templomban tétessed képedet.

kájus a ki szereté Agrippát. és a ki azt fogadta volt hogy meg adná amit kérne, szégyenlé meg nem adni kerésit, meg is adá azt mindgyarást, és még inkáb betsüllé azért hogy nem volna haszna keresö, és nem hogy még több joszágokot kért volna tölle, hanem azal meg elegedet, hogy a nemzetének tsendeséget szerezen, és hasznot vallásának, azt pediglen életének. és szerentséjinek veszedelmével, hogy ha a császárnak nem tettzet volna kérése, kájus tehát egy levelet irata petroniusnak. a melyben ditséré szorgalmatoságát, hogy hadat gyüjtöt parantsolattyának végben vitelére,: Hogy ha pedíg a képe már a Jerusalemi Templomban volna, tsak ót kel hadni, hogy ha pedíg még ót nintsen, ne gondolkodgyál már arol, hanem küld viszá a hadakot a magok quártélyokba, és vid végben a több parantsolatimot. amelyet ennek elötte adtam volt néked, mivel ami aképet illeti, az iránt meg változtattam szándékomot, az Agrippa tekéntetiért. a kitöl semit meg nem vonhatok, De azt ís meg irá néki, hogy ha valaki templomot, vagy faragot képet akarna néki szentelni akár mely helyen Jérusálemen kivül, azt szabadoson meg tselekedheti, és ha találkoznék olyan vak merö sidó. a ki az ellen allana, mindgyárt meg büntessék, vagy nékie el küldgyék, de az Isten meg nem engedé hogy senki is akoron néki templomot szentelyen.

A császár könyüségböl. vagy más képen, tsak hamar meg báná a sidokal tett kegyelmet, és azon öntöt kép helyet. a melyet sidonban el kezdették volt, mást tsináltata aranyas rezböl Romában, egy igen nagyot, olyan szándékal., hogy titkon el vinné magával a midön amásik esztendöben Egyiptumban menne, és akoron alatomban a Jerusálemi templomban tétesse. minek elötte a sidok azt meg tudgyák, a melyért az egész sidó nemzet fel támadot volna, ha az Isten meg engedte volna végben vinni szándékját. kevés idö mulva petroniusnak meg irá, mint hogy inkáb vigyázot a sidoktol vet ajándékokra, mint sem az ö akarattyára, azért azt parantsollya néki. hogy itéllye meg maga. magát, és büntesse meg magát. mint olyan arra érdemest, a kinek másoknak kelletet adni peldát a fejdelem parantsolatihoz valo tiszteletre. ezel mint ha azt irta volna, hogy magát meg öllye. De az Isten ugy adá. hogy a kik ezt a parantsolatot vivék. harom holnapig maradának atengeren, és az után egy holnapal. érkezének syriában. hogy petronius vette volt már. a kajus halálának hirét

A sidok ellen valo üldözés amelyet Alexándriában láttuk volt hogy tamadot flaccus idejében, ennek a Gubernátornak esetével el nem végezödék., a háboruság még tartot a varosban, és hogy azt le tsendesithesék. szükséges vala. hogy a sidok, és a pogány városiak. kiki amaga 
 részéröl. követeket küldgyenek a császárhoz. a városiak küldék Appionust más kettövel, és a sidok philot más négy sido urakal együt, Appionus Egyiptumi volt, és igen hires a régi tudományokban. ez igen sok könyveket ira, atöbbi közöt egyet a sidok ellen, a melyben fel tette. mind azt. a mivel káromlották öket, ezt Tiberius. a világ Cymbalmának szokta vala hini.

Philo a követeknek feje, sidó volt, papi familiábol, és a nemzete közöt az föveb renden közül valo. philo sok könyveket ira, a melyek meg vannak még mostanában is, és a melyek nagy 
 betsületben vannak. azt tarttyák hogy üsméretségben lett volna Romában szent péterel., az Alexandriai sidók azért küldék kájushoz. hogy oltalmaza avárosi polgárságnak jusát. és hogy viszá kérje a synagogájokot.

philo idös volt amidön követtségben küldék, Romában érkezvén, a Csaszárt ót nem találák aki galliában volt meg várák tehát a sido követek amég visza térne, azonban pediglen egy mémorialist küldének a CSászárnak. a melyben fel volt téve. hogy mitsoda nyomoruságokot szenvedtettek vélek az Alexándriak. és hogy mit kérnének acsászártol. Az alexándriai követek pedíg alatomban meg nyerék magoknak Heliconiust. a császár kameráriusát. ez Egyiptumi vala, és pénzt adának néki. hogy segitené dolgokot kájus elött, A sidok meg tudván hogy az az Ember. mitsoda nagy kárt tenne nékik. hamis vádlásival. csufságival. és káromlásival, meg akarák ök is nyerni. de véghez nem viheték.


 El végezék tehát magokban hogy egyenesen a császárhoz menyenek, és kezében adgyák a memorialisokot, kájus akoron a Martius mezején volt. a Tiberis vize mellet. és az Annya kertyéböl jöt volna ki, amidön a követek eleiben menének, vidám ábrázatal. fogadá öket, és tiszteségesen, és keze mutogatásával. értésekre adá hogy örömest látná öket, meg mondatá nékik, hogy elsö alkalmatoságal. meg halgatná öket. ilyen kedvezésel nem vala a töb követekhez akik ót jelen valának, mindenek azt gondolák, látván hogy mitsoda jól fogadá öket a császár. hogy a pereket meg nyérték volna. De philo, akit mind az idö. mind atudomány okosabbá tette volt atöbbinél, és aki gyanakodot a dologban. tarta attol. hogy mi követné azt a szép fogadást. mivel nem látá okát hogy kájus miért tenné öket eléb atöbbinél, gyanakodék abban, hogy talám már meg nyerték volna ötet az Alexándriaiak, és hogy azért akarná maga öket meg halgatni, hogy jobban el veszthesék pereket.

Azonban kájus ki mene Romábol, és a tenger parton lévö ékes és drága palotait mene látni, A sidó követek tartván attol hogy akor ne híják a Császárhoz, amikor meg sem gondolnák, kételenek valának utánna meni. a mikor puzolba volnának, egy ember tudtokra adá, hogy mitsoda veszedelemben volnának, nem az Alexandriai dologért. hanem azért. hogy veszö félben láthattyák nemzeteket, és vallásokot mivel kájus meg parantsolta, hogy a templomba tennék a képit, jérusalemben. és amelynek historiáját ide fellyeb meg mondottuk, Illyen keserves állapotokban épen nem remélheték hogy valamely igaságot nyerhesenek. az Alexándriai sidoknak, ugy anyira hogy philo, és atársai el vesztvén minden reménségeket tsak viszá tértenek volna. hogy ha ameg lehetet volna betsületel. és azoknak károk nélkül. kik öket küldötték, De philo meg bátorittá öket mondván. talám ez a szélvész tsak arra valo hogy meg probállya ami jó erköltseinket, és ami álhatatoságinkot.: Minden emberi segittségtöl meg fosztattunk, azért ne nyughatatlankodgyunk; vessük egyedül az Istenben bizodalmunkot; ö száma nélkül ki vette a mi nemzetünket a veszedelemböl. a melyben ugy tettzet semit nem lehetet reménleni; Ha meg kel halnunk, halyunk meg betsületesen a törvényünk meg tartásáért, az illyen halál valoságos élet.

Végtire audentiájok volt Romához közel. a CSászár mulato házaiban, a kiket hiták Mecenásnak, és Lámianak. mert annak elötte ezek birták., kájus nem hogy értelmes emberektöl kért volna tanátsot hogy a sidok dolgát meg visgálhasa, hanem, a Mecenás, és lamia. két udvar házakban lévö palotáknak ajtait meg nyitatá, hogy azokot egyik a masik utan meg lássa. illyen foglalatosági közöt eleiben hivatá a sidokot. a kik nagy tisztelettel köszönték a Császárt, de a kiket olyan formában fogadá,, hogy mindgyárt oda lén a remenségek. adolgoknak jól ki meneteléröl. de söt életek el vesztésitöl is tartának, mivel mérges mosolygásal mondá nekik, Ellenségi vagytok ti hát az Isteneknek, ti nem akartok engemet Istennek üsmérni, noha minyájan a töbi azt tselekeszik. és ti jobban szeretitek egy olyat imadni,. akit még meg sem nevezhetitek,? akoron. fel emelvén kezeit. az ég felé, olyan káromlást monda a melyet philo nem mérte le irni.

Az Alexandriai követek is jelen lévén, azt gondolák látván hogy kájus mint fogadá a sidó követeket, hogy meg nyerték pereket. el sem titkolák örömöket. és kájusra adák minden Istenségeknek neveket, a mely tettzék nékie, és hogy hová továb a sidokra ingerellyék a Császárt. egy Isidor nevü. a követek közül. mondá. Uram, még inkáb irtoznál a sidoktol, ha tudnád mint gyülölnek tégedet, mivel tsak ök egyedül nem tettek áldozatot egéségedért, amidön azt minden népek meg tselekedték. ezekre. a sido követek fel kiálták, hogy atiszta káromlás volna,: hogy három leg nagyob áldozatot tettek Istennek a szerentséjiért, Elhiszem mondá kájus hogy áldoztatok, de más Istennek, és mitsoda tiszteletemre lett a nékem, mivel nem énnekem áldoztatok, Ezekért az irtoztato szokért. az egész testünk reszkete. mondá philon, és az ábrázatinkon meg láthatták indulatinkot.

Azonban pedig kájus házrol. házra futkos vala, el járta a férfiaknak, és az aszonyoknak valo házakot. meg visgálta a felsö és az also palotákot, és ha valami fogyatkozást látot. arra parantsolatot adot, a sidó követek pedig kénszeritetének mindenüt utánna járni., a kiket mindenek nevették és tsufolták, az után a Császár a sidokhoz fordula és mint ha valamely nagy okos kérdést tet volna töllök, azt kérdé, Miért nem esztek diszno hust.? mind azok akik jelen valának, némelyek hizelkedésböl. némelyek. mert a kérdés nevettségre valo volt, nagyon kezdének nevetni. ugy anyira hogy némely tisztek azt rosznak találák, A sidok pedig felelék, hogy minden nemzetnek volna maga szokása. és törvénye, és hogy volnának mások is. kik sok félét meg nem esznek, erre egy a jelen valok közül mondá. hogy volnának a sidok közöt is olyanok kik a bárány hust nem eszik, azt jól tselekeszik mondá kájus nevetve. mert annak ahusnak nintsen ize.

Mind ezek a bolondságok után azt kérdé töllök, mi okbol kiványák ök avarosi polgárságnak jussát, a követek elé kezdék számlálni az okokot, de látván hogy azok igen erösek volnának, félben hagyatá beszédgyeket, és más palotában futa, ahol meg fordulván parantsolá hogy az ablakokra bizonyos köböl valot tegyenek, a mely világos. és olyan mint az éveg. onnét ki menvén, azt kérdé a sidoktol. egy kevesé tsendeseben, ha vagyoné még véle beszédek, a mikor el akarák kezdeni beszédgyeket., kájus el fordula töllök. és más palotában mene., ahová sok szép képeket tétetet volt. a sidok nem tudván mit tenni. és látván hogy az a tsudálatos természetü fejdelem meg nem halgatná öket. az Istenhez folyamodának. és kérék hogy tsendesitené meg. dühöségit annak a nevettséges Istenségnek, meg is halgattatának, az Isten meg változtatván szivét kájusnak, végit veté az audentiának, mondván, ezek az emberek nem olyan hamisak. mint nyomorultak, és esztelenek, hogy ök azt eszekben nem vehetik hogy én Isten vagyok, Imé eszerént mene végben az audíentia.

Volt még más audienciájok is. amelyben Appionus ígen illetlenül kezde a sidok fejeségek ellen beszelleni. mondván. hogy tsak egyedül ök nem akarják kájust Isteneknek üsmérni, philon erre felelni akarván, a császár nem engedé szollani. és gyalázatoson el üzé maga elöl. fenyegetvén. hogy még roszab ís esik rajta, Akoron philon mondá a véle lévö sidoknak, meg ne ijedgyünk baratim. mert kájus ellenünk támadván. az Istenünk gondviselésiben. bizonyosok 
 lehetünk. szerentséjek valának, hogy életben meg szabadulának a keze közül, de philo nagy veszedelemben forga. azt nem tudgyuk hogy a császár mitsoda igaságot tett a sidoknak, se azt. hogy mitsoda kimenetele lett adolgoknak. hanem azt tudgyuk. hogy egész kájus idejében ez a nemzet anyomoruságban volt., és Alexandriában mindenkor üldöztettek.


 Ezen idö tályba nagy bajban esének az Euphrátesen tul valo, a Mesopotámiai, és a Babyloniai sidok, Az Assyriai, és Caldéaí kiralyok alat, arabságoktol fogvást a sidok igen 
 felesen valának azokban atartományokban, de föképen sokan valának az Euphrates mellet 
 Nisibé, és Naharda városiban, ekét erös város lévén. a pénzt ót teszik vala le, amelyet a párthusok országában levö sidok, küldenek vala Jérusalemben. mivel azt tudgyák mindenek, hogy minden sido tartozot minden esztendöben egy fél siclust fizetni a templomnak, azt a 
 pénzt szokot idökben viszik vala Jérusalemben. és olyankor sok számuan kisérték apénzt. nehogy a párthusok. vagy a szeretsenek fel prédallyák az uton. két Náhárda béli sidok, Asineus. és Anileus. tesvér atyafiak. fegyvert fogának, mert egy takáts. akinek ö legényi valának. vélek roszul bánék, az Euphrátes vize ót egy nehány részre szakadván, egy szigetben meg erösiték magokot, anyi sokan kezdének hozájok gyülekezni. hogy még a parthusok királyi is kezdének töllök tartani, a Babyloniai gubernátor ellenek menvén lopva, meg verék. A parthusok királya Ártabánus. tsudálván vitézségeket, akará öket látni, és Asinéusnak adá a Babyloniai Gubernátorságot amelyet tizen öt esztendeig birá egész hatalma lévén az egész Mesopotámián.

Aniléus az öttse. egy parthus urnak meg szeretvén a feleségit. hadakozni kezde azon ellen, meg gyözé. meg ölé. és a feleségit elvevé, ez az aszony bálványozo lévén, az Isteneit magával elvitte volt, és azokot imadá, a sidok azon igen zugolodának. és Asinéus a báttya. azt sokáig el halgatván, de végtire nem álhatván az öttse vétkit mondá néki. hogy a botránkoztatás mind addíg tartana, valamég el nem válna feleségitöl, Aniléus arra nem veheté magát, az aszszony tartván attol. hogy a sidok erö szakoson viszá ne küldgyék. el tekéllé magában. hogy Asinéust el veszese. véghez ís vivé. és meg éteté, Aniléus illyen formában feje lön a Mesopotámiai sidoknak,

Aniléus olyan esztelen volt. hogy esze vesze a szomszédival, és föképen Mitridatesel. az Artabánus vejivel, ennek tartományát kezdé pusztitani, Mitridates hadat gyüjte. és a sidok ellen mene, de meg vereték és el fogatek, és Anileusnak küldék. a ki igen méltatlanul bánván véle, az után viszá botsátá, Mitridátes igen meg boszonkodék azon hogy Anileus olyan roszul bánt volna véle. és a felesége még jobban fel inditván ötet, meg más hadat gyüjte, Anileus ellene mene, véle meg hartzola. de meg vereték, és viszá kelleték térni, mind azon által. még egy darab ideig oltalmazá magát. mind addig valamég a Babyloniaiak akik gyülölték. a szigetyit éttzaka meg vevék. magát meg ölék minden embereivel együt.

Ámbár a Babyloniai sidoknak nem volt is részek. amiket a két atyafiak tselekedtenek. mind azon által a Babiloniaiak roszul bánának vélek. ugy anyira. hogy nem lévén anyira valo erejek hogy ellenek álhasanak. se elegendö békeséges türések hogy el szenvedgyék, séléuciában menének a Tigris mellé. ezt avárost. seleucus Nicanor epitette volt, a melyet görögök és syriaiak lakták, és ez a két nemzet. két részre volt oszolva. és avárosban szüntelen valo meg hasonlás volt., a sidok a syríaiak részére állának. és erösebé tevék, a görögök azon valának hogy el válaszák egymástol, de véghez nem vihetek. hat esztendö mulva, ök magok is meg egyezének a syriaiakal, egy szers mind a sidokot meg ölék, többet ötven ezernél, a kik meg maradhatának Ctesíphonba szaladának, gondolván hogy ót meg maradhatnának, mivel a párthusok kiralya, ót szokta vala atelet tölteni

De ót sem maradhatának nyugodalomban. mivel a syriaiak. az az a föld népe. a seleucíaí görögökel el végezék veszedelmeket, ugy anyira. hogy az egész Mesopotámiában,, és Babyloniában, anyí sidokot ölének meg. hogy anyit nem olvasunk a historiában, kénszeritetének végtire míndnyájan el hadni. az országot, nisibe, és Nahardába menní, ezek leg eröseb városok valának. és ahol leg inkáb oltalmazhaták magokot. mert ót leg több szamuan valának. az Istennek haragja eszerént kezde le szállani avilág meg váltojának gyilkos nemzetére.


 Ugyan azon idöben nevezetes dolog történék Adiabena országban., a mely atigris mellet 
 vagyon. Héléna. annak az országnak királynéja. a királynak, Monobazusnak. egy szers 
 mind. mind huga, mind felesége volt. a kiralytol két fia volt. a nagyobik. Monobazus. a második Izát, ezt a király leg inkáb szerette. a töb fiai közül. mivel más feleségeitöl. több fiai 
 is valának, a királynak hozája valo szeretete. a báttyainak öttseinek, szivekben az irigységet fel gerjeszté, hogy pedig abbol valamely rosz ne következék, el küldé ötet Abennericus királyhoz A tígris mellé,

A midön azon a földön volna, ót talála egy Ananiás nevü kereskedö sidot. aki meg tanitá ötet. és az Abennericus feleségeit, hogy mint imádgyák az Istent. a sidok szokása szerént. idövel 
 Monobazus idösnek látván magát, és közelitvén halálához. a fia Izát után külde. és néki adá a Ceron nevü tartományt. josef azt mondgya hogy még ót láthatták a Noé bárkájábol valo darabokot., tehát az a tartomány az Ararát hegye mellet volt, Izát viszá érkezvén. az Attya meg hala. 38.dikban. az közönséges esztendö szerént., Helena esze gyüjtvén anagy urakot., azt jóvallá hogy Izátot tegyék királyá. a meg holt király akarattya szerént, Héléna pedig a még Izát viszá érkeznék. a Ceron tartományábol. tsak ideig, a nagyobik fiát Monobázust maga meg koronázá, hihetö azért. hogy anép valamely zenebonát ne indittson a még avaloságos királyok el érkeznék, Monobázus is meg hagyá magát koronáztatni, azért, hogy az öttse el érkezvén, jól bánnék véle, de akár mint esék, Izát nagy siettségel. viszá érkezvén. Monobázus. a koronát viszá adá néki.

Izát, az uralkodását, szép kegyelmes tselekedeten kezdé el. meg szabaditván az öttseit. a kiket mindgyárt a király halála után fogságban tették volt. hogy valamely háboruságot ne kezdgyenek az országban., de nem adhatván nékik tellyes hitelt, el küldé öket mint zalogokot Artabánusnak., a párthusok királyának, akinek ö vazalusa volt. Monobázust egyedül maga mellet meg tartá, Az Ananiástol vet sido vallás. oly igen meg hatotta volt a szivét., hogy el nem felejtheté, Ananiást is arra vevé. hogy jöne melléje Adiabénába, ugy történék. hogy az Anya Helenais. a sidó vallásra álla., valamely más sido által: ezen Izát igen meg örüle, és olyan szándékja lön, hogy nyilván gyakorollya a sidó vallást, és magát környül meteltesse, de az Anya azt nem jovallá, tartván attol. hogy az a változás a népit fel ne indittsa. Ananiás is jová hagyá a királyné tanátsát, eleiben adván akirálynak, hogy a sidó vallás, atörvénynek meg tartásábol állana,, és hogy az Isten nem tekéntené bene a környül metélésnek el hagyását. mivel szükségböl tselekedné, és nagy veszedelemnek el kerülésiért

Egy kevés idö mulva pedig, egy Galiléai Eleázar nevü sidó, a királyt, a Mojses könyveit látván olvasni, értésire adá, hogy atörvény parantsolatit meg nem tarthatná. a környül metélés nélkül. Izát meg fogadá, és azonal környül metélteté magát, az után az Anyának, és Ananiának. tudtokra adá, tsudálák buzgoságát és attol is tartának. hogy abbol mi következhetnék, De az Isten ugy adá hogy jó vége lenne, és Izát sok esztendökíg uralkodék, mindenek szerették és tisztelték, monobazus az báttya, és az öttsei az ö példájára, a sido vallásra állának, de némellyek az urak közül nem szenvedheték azt. hogy ugy elhagyák az elejek vallását, segittségekre hivák Abiát, az Arabiai királyt, meg igérvén néki, hogy a hartz alat, akirályokot el hadnák. Abia a hadával. oda ment, Izátot pedíg sokan el hagyák, és kételeniteték. a tábor helyit el hagyni, de más nap az Arabusokra ute. meg veré, és Ábiát magát meg ölé. hogy kezében ne akadgyon. Izátnak.

A pártos urak azal meg nem elégedének hanem vologeshez, a párthusok királyahoz folyamodának, vologes Adiabena mellé érkezék, sok hadakal, Izát látván hogy ellene nem álhatna, az Isten eleiben a földre borula, hamvat téve fejére. és böjtöle feleségivel. és gyermekivel, és buzgoságal kére a minden hatonak segittségit, az ö imádsága meg halgattaték, vologesnek még azon éttzaka hirit vivék hogy az ö országára ütöt volna azellenség [az-ellenség]. azért nagy siettségel viszá is tére. az Isten sok irgalmaságát mutatá Izáthoz. sok féle veszedelmekben. a sidó vallás abban az idöben. nem vala a valoságos vallás, de az Isten meg segitti azokot, kik ö benne biznak.

Héléna. az Izát Annya., tsendes bóldogságba látván a fiát, Jérusálembe mene 44ben., és ót igen nevezetésé let. a népnek valo sok adakozásáért, az also városban volt a háza,

Izat huszon négy esztendeig uralkodék. és meg hala ötven öt esztendös korában., huszon négy fiat hagya maga után, mind azon által azt akará hogy a báttya lenne király utánna, a kí néki oly hüségel. meg tartotta vala akoronát, Hélena viszá tére a fia halála után. Adiábénéba és ót hala meg kevés idö mulva, Monobazánus. az Anya tsonttyait az Izátéval. Jerusalembe küldé., némellyek az Izát attyafiai és fiai közül jérusalemben valának. a midön Titus meg szállá a várost. meg nem öleté öket, hanem zálogul el vivé magával., elé beszéllök egy más után a helena. és Izat historiáját, noha sokal eléb. és utánna volt a kristus 41 esztendejének.


 Kájust, az ö kegyetlenségiért és rendeletlenségiért továb nem szenvedheték, hanem meg 
 ölék 41 ben. 24 januarÿ. fel tettük ide fellyeb valamely részit életének, de fö képpen ami 
 azt az esztelenségit illeté. hogy Istennek tartá magát. hogy meg láthasák menyire el hatot 
 volt benne a bolondság, tsak a lovához valot kel meg látni, akit incitatusnak nevezte. akit vatsorára hija vala, meg aranyozot árpával tartotta, arany csészéböl ád vala néki bort inya., márvány köböl valo istálot tsináltatot volt neki, és a jászla éléfánt tsontbol. bársony takarodtzói. gyöngy nyakra valoja, melléje szolgákot rendele, drága házi eszközöket., hogy nagy tiszteségel fogadgyák azokot, a kiket incitatus vatsorára hivat, az ö életére, és szerentséjire esküszik vala, és azt igéri vala néki. hogy Consulá tészi. a melyet véghez is vitte volna. ha továb élt volna, a mely templomban magát imádtatá, azon templom béli fö papok közi volt a lovais számlálva 

A mi az ö kegyetlenségit illeti, az leg inkáb uralkodásának amásodik esztendejében tettzék ki. E leg tsudáb természetü, leg könyeb, leg változob ember volt atöbbi közöt, némelykor igen tekozlo. némelykor fösvény, mindenkor olyan projektumi. és szándéki valának. a melyeket nem lehete vegben vinni. ételben., köntösben bujálkodo, el fogyaztotta volt a birodalom gazdagságit és kételenitteték ezer eröszak vételt követni, hogy meg elégittse esztelen költtségit, négy esztendeje vala. hogy abirodalom suhajtozot. annak atsudának kegyetlensége alat, de mint. hogy kegyetlenséginek. vége nem volt, senki nem is méré. az emberi nemzetet meg szabaditani attol, mind azon által. Cassius Cheréás egyik a test örzö seregnek fö tiszttye. el tekéllé magában hogy meg ölye. leg elsö sebet ö ejte rajta, kájus míndenkor tsufollya vala chéréást, mint olyat a kinek se szive, se batorsága nem volna, és a midön chereas estve parolátot ment venni tölle. mindenkor valamely tsufságra valot ada neki hogy meg mutassa neki. hogy olyan volna mint egy aszony, tegyük ezekhez. atársai tréfájokot. amelyek meg annál inkáb fel inditták. és fel tevé magában, hogy mentöl hamaréb véghez vinné szándékját.

Kájusnak játékokot komediákot kelleték adni a maga udvarában. Augustus tiszteségire, a melyeknek négy napig kelleték tartani, az után Alexandriába akara menni, ugyan ezt az idöt választák a párt ütök hogy meg öllyék ötet, az elsö három napot tsendesen hagyák el mulni, hanem anegyedik napon chéréás atöb párt ütökel egy setét sikátorban meg várák hogy ót menne el. a komedia után, chereas hozája közelgeté. és parolát kéré tölle. kájus rend szerént. tsufságost. és bestelen parolát ada néki. chéreás viszá mondá néki, és azonal nagyot vága rajta, és tsak anyak tsont tartoztatá meg, hogy a seb nem volt halálos, kájus el akara szaladni, de Cornelius sabinus egy a párt ütök közül. más vágást tet rajta, a melyért atérdeire esék, és atöbbi fel adának rajta, kiáltván, kezd elöl. mivel ez a szó. volt az ö jelek, illyen vége lön kájus kaligalának, azt is tarttyuk. hogy zakarias proféta. ötet tekintette az esztelen pasztornak 
 neve alat, a ki el hagya anyáját, aki meg eszi juhainak husát, és aki addig fáraszttya. hogy meg romolnak akörmök. az Isten azal fenyegeti. hogy kardot ejt a karjára, és jóbb szemére, a karja meg asz, és setéttséget botsát szemeire.

A kájus halálának hire a théátrumon el terjedvén, a hol mind anép, mind a fö renden valok voltanak, a hir mindgyárt nagy ijedségben hozá öket. anép kájust szerette, mivel hozájok adakozo volt, és sok mulattságokot adot néki, a tanáts urak, és a fö renden valok utálták, a hadi renden valok hivek valának hozája, a német test örzöi. nagy haragban lévén, meg ölék mind azt akit találának, azután körül vévék a theatrumot hogy meg ölnék az egész népet. de végtire meg tsendesedének, és ki ki házához mene. A tanáts urak esze gyülvén azon tanátskozának. hogy ha válaszanaké új császárt, vagy ha. a szabadságot viszá állittsák, de az ö lasuságok. és egyenetlenségek. minden végezéseket haszontalaná tevé,

Claudius. kajusnak közelröl valo attyafia volt. ugyan ö is lön császárá helyében, Claudius kájus mellet volt egy kevesé annak elötte hogy meg ölték volna. de meg tudván halálát. egy setet szegeletben el rejté magat. egy superlat megi, ót sokáig marada, de némelyek a vitezek közül a palotákban jarván hogy valamit el kaphasanak, egyik a Claudius lábát meg sajditá, ezt Gratusnak hitták. onnét erövel ki voná, és meg üsmérvén. a lábaihoz borula. és császárnak kiáltá. a töb társai hasonlo képen tselekedének. és egy székben tévén atábora vivék. avaroson kivül anép láttára. az egész had jól fogadá, de mint hogy félénk volt természet szerént, nagy nyughatatlanságban tölté az egész éttzakát, és nem gondolá hogy császárá tennék, A tanáts hozája küldé Verániust, és Braccust, kik eleiben adgyák hogy nem kellene magát eröszakal császárá tétetni, hanem a tanátsra kellene. hagyni, a Respublika gondgyát, Hogy ha pedig a tanáts szándékához szabná magát. örökös ditsöséget nyerne magának, és meg érdemlené egy szers mind. mind. a népnek. mind atanátsnak ditséreteket, azért hogy nagyobra betsülte. a Respublikának hasznát. a maga fel magasztaltatásánál,: Hogy ha mind ezek után is. a birodalmat kezéhez akarná venni. a tanáts azt fel tette, hogy annak ellene ályon minden erejével, az után a követek térdre esének alábaihoz, kénszeritvén ara, hogy Romában. ne okozon hazafiak közöt valo hadakozást. A követek látván hogy környül volna véve. a sok vitézekel. a kik. minden féle segittséget igérnek vala néki. arra kérék, hogy ha ugyan tsak magában el végezte hogy a birodalmot. el vegye, leg aláb azt tselekedgye meg, hogy atanáts kezéböl vegye el azt.

Claudius eleinte mindgyárt. a birodalmat kész vala meg vetni, és viszá adni a tanátsnak,, de Ágrippa meg bátoritván ötet, és azt is meg sajditván hogy mitsoda bajban volnának atanáts urak, aköveteknek mértékleteségel valo feleletet ada, mondván nékik. Hogy azt nem tsudállya, hogy oly igen tartanának az Egyedül uralkodo hatalmaságtol., a mint azt nem régen meg probálták, de reménli meg mutatni nékik, hogy az igasságos, és arendel valo. gubernium, mitsoda hasznos, A mi ötet illeti, ha a birodalmat el venné is, tsak a fejdelmi nevet viselné, és meg osztaná vélek a hatalmat.: azokba pedig adolgok olyan állapotban volnának már most, hogy ellene nem mondhat az örökös hatalomnak, és hogy a kik azt ö reája adták, azt elnem szenvednék.

Agrippa pedig ebben a dologban magát ugy viselé. a mely illetlen vala. királyi hivatallyához, és a melyben eszének több jelit adá. mint igaz szivének. Agrippa, a ki minden szerentséjit kájusnak köszönhette, a testét az ágyra téteté. és azt mondá hogy nem holt volna meg, hanem borbélyra volna szüksége. de mihent meg hallá. hogy Claudiust a vitézek ataborokra vitték volna. nagy gyorsaságal hozája mene, meg bátorittá. és azt tanátsolá néki. hogy élne ajó szerentsével, és az alkalmatoságal. amelyben császárá lehet, azonban. atanáts Agrippáért külde. kéretvén ötet. hogy menne atanátsban. azonal magát meg fésülé. meg füstölé, és atanátsba ment. mint ha asztaltol költ volna fel, és ugy tétetvén magát mint ha semit nem tudna a dologba, azt kérdé atanáts uraktol. hogy hol volna Claudius?

Elé beszéllék neki egészen adolgot. noha ö azt mindennél jobban tudta. és arra kérék hogy mondaná meg. az akori dolgoknak állapottyárol. mit kellene tselekedni, ö pedig felelé hogy kész volna még az életét is fel áldozni atanáts ditsöségiért. és hasznáért, hogy ha magoknak viszá akarják venni az örökös hatalmat. az ö tanátsa az, hogy elsöbe visgállyák meg, ha vagyoné elegendö fegyverek, és pénzek, és hadi emberek, ha olyan nagy dologhoz akarnak fogni, a tanáts felelé neki. hogy mind ezek elegendök volnának. és szükségben. sok számu rabokot. fel fegyveresithetne, Agrippa erre mondá. hogy igen gyenge segittség volna. az ujonan fel fegyveresitet rabokot arégi tanult hadak eleiben tenni, mint a kik Claudius mellet vannak, Hanem azt jovallaná, hogy küldgyenek Claudiushoz. kérjék ötet, hogy tegye le szándékját. ö magais el fog. menni a követekel, ezt atanáts helybe hagyá, Veranius, és Braccus atáborra ki menének Agrippával. a hol volt Claudius, De Agrippa modot találván abban hogy Claudiusal. különösön szolhason. meg mondá néki. hogy mitsoda fel háborodásban volna atanáts, azért. azt jovallya néki, hogy ugy beszéllyen a követeknek, mint olyan fejdelem. a ki már acsászári székben vagyon, ide fellyeb meg mondok. hogy mit mondának akövetek, és hogy Claudius mit felele nékik.


 Ágrippa. és a követek meg vivén aválaszt, atanáts mondá, hogy soha magát akarattyábol, a szolgálat alá nem vetné. és hogy attol nem tartana., hogy arra kénszerittsék. ez anyi volt, mint ha atanáts hadakozást hirdetet volna, A mint hogy. Claudius meg tudván végzéseket. hozájok küldé Agrippát, meg izenvén nékik, hogy ha ebben a szándékban meg maradnak, kételen lészen. ellenek hadakozni. noha ö néki arra. tellyeségel szándékja nem volna, de azon kéri a tanátsot. hogy leg aláb avároson kivül mutassanak arra valo helyt, ugy hogy az Istenek templomi meg ne ferteztessenek a hazafiaknak, a hazafiak ellen fegyvert fogot vérekel. végtire a nép tellyeségel csaszárt kivánván, és többire a tanáts urak el oszolván., kételenek valának 
 Claudiust. császárnak üsmérni..

Claudius hogy meg hálállya Agrippának, ezen alkalmatoságal tett nagy szolgálatit, ahoz adá a mit akoron birt. Judéát a déli Iduméával egyut, és samariát, ugy anyira. hogy birtoka alá esék mind a. valamit a nagy Herodes, az ö nagy attya birt. még ezeken kivül. néki adá, Abilenát. és a libanum hegyét, ugy mint. azokot ajoszágokot a melyeket. lysaniás birta. Claudius azt akará, hogy ezt a donatiot. réz tablára irnák. és a Capitolba tennék. még ezeken kivül a császár 
 szövettséget köte véle, a mellyet hittel petsétlék meg, a Romai nagy piatzon. még ezen kivül meg adá Agrippának a Consularis tiszteleteket, hatalmat atanátsban valo menetelre. és hogy görögül köszönhesse meg ajándékit. mivel rend szerént a császárnak deákul. beszéltenek.

Az Alexandriai sidok tellyeségel el levén nyomatva kájus alat. meg bátorodának Claudius alat, ugy anyira hogy még fegyvert fogván támadást kezdének avárosba. és avárosiakal roszul bánának. a CSászár a ki magát egészen Agrippának. és Herodesnek adta volt., vagy nem tudta, vagy el halgatta ezt a támadást, ez a herodes mind testvér attyafia, mind veje volt Agrippának. kájus fogságban tétette vala lysimakust a philo attyafiát. de Claudius a ki szerette, meg szabaditá. A császár, a sidok mellet valo parantsolatot ada ki, a melyben a sidoknak. az 
 Alexándriakal valo pereket. a varosi polgárságok iránt meg itélé, ezt a parantsolatot pedíg el küldé Alexándriába. és syriába, a melyben tudtára adgya mindennek hogy a sidoknak mindenkor hasonlo privilegiumok volt. valamint az Alexandriai több polgároknak, és minden idöben volt arra hatalmok hogy magoknak egy Gubernatort válaszanak, és a magok törvénye, és vallások szerént élhesenek. és azt parantsolya hogy öket senki ne háborgassa.

Ugyan azon esztendöben. meg más parantsolatot ada ki az egész Impériumba lévö sidok mellet, a melyben azt mondgya. hogy Agrippa, és Hérodes baráttyinak tekéntetekért, az egész impériumban lévö sidoknak meg engedi. hogy törvények szerént éllyenek. valamint azt meg engedte az Alexandriaknak. de azt hadgya nékik. hogy ezel a szabadságal meg elégedgyenek, és az idegen vallásokrol. meg vetésel ne beszéllyenek. azt is parantsollya. hogy az olosz országi városok, söt még a fejdelmek is párját vegyék annak a parantsolatnak, és azt egy holnapig tarttsák fel fügesztve a piatzokon., ugy hogy mindenek meg tudgyák, De Claudiusnak, mind ezek a sidokhoz valo nagy hajlandosági után is. azt irják, hogy meg 
 engedvén nékik atörvények szerént élni. meg tiltá nékik a gyülekezetet, és ha Romában meg hagyá öket. azt tsak azért. hogy sok számuan valának hogy öket ki üzhese valamint ki üzettettek vala Tiberius alat, mind azon által Claudius is ki üzé öket idövel. amint azt meg fogjuk látni.


 Agrippa kevés idö mulva. meg indula Romábol., és nagy siettségel mene az új országában. a császár leveleket külde a Gubernátoroknak valahol el menne. hogy tisztelettel fogadnák ötet, Mihent Jérusalemben érkezek. aháláadásnak áldozatit ajánlá az Istennek, és végben vivé 
 fogadását sokaknak el borotváltatá hajokot. akik fogadást tettenek. a Nazáreuságra. mivel ha valaki részt akart venni a más fogadásának érdemiben. szükséges volt, az ö meg szenteltetésiért valo költtséget is segiteni. Agrippa véghez vivén mind azt. valamit a törvény parancsol. A templomnak ajándékozá. az arany lántzot. amelyet annak elötte hordozta volt. a templom folyosoin belöl. a pénzes láda felibe fügeszteté, örök emlékezetire az emberi változásnak, és az Istennek, akirályokon valo örökös hatalmának, aki fel emeli, és meg aláza öket amikor néki tettzik.

Ez a fejdelem el vevé a fö papságot az Ananus fiátol. Theophilustol. és a Boethus fiának adá Cantharas simonak. de kevés idö mulva meg fosztá attol améltoságtol, hogy az Anna fiának adgya. Jonathásnak, a ki már birta volt azt a méltoságot Caiphas után, de jonathás nem akará el venni. mondván, hogy nem volna érdemes masodszor is birni azt améltóságot. meg elégszik azal. hogy olyan szerentsés volt. hogy egy szer birhatta, hanem volna egy attyafia., akit arra méltonak gondollya lenni. az ö artatlan, és tiszta életiért. Agrippa ditseré jó erköltsét. és az ö attyafiának Mátyásnak adá,

Agrippa közonségesen sok buzgoságot mutata vallásahoz. szorgalmatoságal. el kerülte, a törvény béli tisztátalanságokot, és igen meg tartotta a törvényeket. egy nap sem mulatá el, hogy áldozatokot ne tett volna, ezen okbol igen szerette a Jerusalemi lakást. Claudius örökös uráva tette volt. és mindenkor ót is lakék, nagy jóságot. és kegyelmeséget mutat vala anéphez, tartván azt. hogy az, avaloságos bélyege egy fejdelemnek, szerette a jó tételt, és azt hogy szeresék. mindenhez adakozo volt, népinek nyomoruságán szánakodot, segitette szükségekben. és mindenben pompás volt, szerette mulattyágot adni a népnek, de a buzgo sidok, rosznak tarták. a kardosok hartzának mulattságát,, a mely egy szer. tizen négy száz embert vesztete el, Egy Simon nevü ember esze gyüjtvén a népet, nagyon kezde beszélleni ellene, mondván, hogy nem kellene ötet a templomba bé botsátani. avaloságos Izraelitákal. mivel az Attyárol. Idumeus familiábol volna, Agrippa. ezeket meg tudván. Csézáréába magához hivatá simont, aki amidön oda érkezék. Agrippa a theátrumon lévén. maga mellé ülteté, és kegyesen kérdé tölle, hogy ha a komédián, a melyen jelen volnának, nem volnaé valami atörvény ellen. Simon nem találvan abban semmi gántsot, botsánatot kére tölle. a király meg elégedvén. az ö maga meg alázásán, meg ajándékozván, viszá küldé ötet.

Agrippának, Siláshoz valo háláadatlanságát rosznak tarttyák, akinek ö jokal tartozot. és a kinek nagy hasznos szolgálattyát vette. az elsö szerentséjiben. Agrippa néki adá az egész hadain valo Generáliságot, De silás viszá élvén a szabadságal. melyet szolgálati adnak vala néki, Agrippával ugy bánt mint magához hasonloval. és nem ugy mint urával, szüntelen a szolgálattyát hántorgatta. a királynak mindenkor az elsö szerentsétlenségit, szegénységit hoza vala elö, Ágrippa el unván az illyen beszédeket. el vevé tölle a tiszttségit. és fogságba téteté, de mihent a haragja el mulék, és magában tért volna, Agrippa viszá akará tenni tiszttségiben. de Silás, a gyalázatért valo nagy haragjában, mindennek mondgya vala, hogy soha meg nem szünnék szemire hanni szolgálatit. és háláadatlanságit., a melyekel fizette ötet, a király is a fogságban hagyá. Herodes király aki igen gyülölte silást. a báttya Agrippa halála után, meg is öleté.


 Agrippa nagy tsendeségben látván magát. az országában. azon igyekezék hogy népének kedviben lehesen., azt könyen véghez is vivé, és hogy jelit adgya hozájok valo jó 
 akarattyának, el engedé az adot. a melyel tartozot néki mindenik ház, az után ahoz foga, hogy erös köfalal bé kerittse a házakot. a melyeket Jérusálem mellé épitették volt észak felé, és ebböl mint egy új várost akara tsinálni. azt a helyt Bezethának hiták. ugy mint új városnak, és a király, nem kiméllé, se a magáét, se a népe penzit, hogy a Császártol szabadságot nyerhesen. hogy azt meg erösittse. Claudiustol azt könyen meg is nyerék. a mit kérének, el is kezdék a munkát. de vibius Marsus. a ki petronius után lön gubernator. a CSászárnak tudtára adá. hogy Agrippa mitsoda eröséget akarna tsinalni., és azt is eleiben adá. hogy tarthatni attol., hogy a sidok valamely támadast ne kezdenének, erre valo nézve, Claudius meg parantsolá hogy hadnák félben a munkát.


 szent péter minek utánna a kristus Jésust hirdette volna, pontusba. Galatiában. Bitiniában. 
 és mas tartományokba, Romában mene, Az Apostolok ugyan azt ahelyt is hagyták volt leg 
 inkáb néki részül. az osztásban. azÉvangyélium prédikálására., oda pedig mint egy huszon öt esztendövel mene halála elöt., a claudius uralkodásának második esztendejében. azt 
 tarttyák. hogy szent Márk. véle lett volna. mivel arégiek azt mondgyák hogy hü tanitványa 
 volt szent péternek, ez az Apostol., ót sok számuakot téritte meg, nem tsak a sidok közül, hanem apogányok közül is, és ez az Anyaszent egy ház, tsak hamar el hiresedék az egész világon. hitiért, és engedelmeségiért. azt tarttyák hogy szent péter Romában, üsmerettséget tett 
 volna a sido philoval., De föképen, a szent péter, Romában valo menetelének az oka a volt, hogy simon magus ellen ályon. ki el hagyván samariát fel jarta azokot atartományokot. ahol még akristust nem hirdették vala, és végtire Romában ment Claudius császár idejében

Romában kezdé leg inkáb ki mutatni azö titkos boszorkányságit, a nép elöt annyi szem 
 fényvesztéseket tet. hogy ugy tekinték mint Istent, és Isteni tiszteleteket adnak vala néki, ha a régieknek hitelt adunk. De szent péter meg mutatá az tsalárdságit. mind beszédivel. mind valoságos tsuda tételeivel., és a midön Romábol ki kelleték menni, feles, és virágzo Anyaszent egy házat hagya ót. a ki el szélyezthette. a setéttséget, a melyel simon magus akará bé borittani az Évangyélium igazságát.

Ezen esztendöben. némely Cyprusi. és cyréneai hivek, kik az Apostoloknak az elsö tanitványi közül valok valának, és azok közül akik a szent István üldöztetésekor el szelyedtek vala, Antiokiában menének, és prédikalni kezdének. a görögöknek. az az. a meg tért pogányoknak, a kiknek meg nyitatot vala az Évangyéliumnak kapuja, a kornélius meg térése. és megkeresztelkedése által, és sok lelkeket nyerének meg az Istennek, A lehet hogy ezek közöt a 
 predikatorok közöt leg fövebbek valának. a Cyrenéai lukats. a fekete Simon. és Manahem. a kikröl szó lészen ezután.

A jérusalemi Anyaszent egy ház. meg tudván hogy mitsoda foganatosok voltak azok a predikaciok. és hogy nevekednék Antiokiába a hiveknek számok, oda küldé szent Barnabást, aki látá hogy mitsodá tsudákot tett vala az Istennek kegyelme. szivekben, arra kezdé inteni azokot az új hiveket. hogy lennének hivek az ur szolgálattyában, és ö magais meg nagyobitá számokot tanításival és jó erköltseivel. mert ö valoságosan jó volt, tellyes volt hittel és buzgoságal. a mások üdveségihez, söt még jövendölö lélek is volt benne, és az Isten, tudományal, és hathatos beszédekel meg áldotta volt, látván azt hogy Antiokiába az aratás bö volna, de az aratok kevesen vannak. Társisba mene. fel keresni szent pált, akit annak elötte sokal üsmérte volt, a kit fel találván Antiokiaba vivé, a hol két esztendeig maradának együt. ót anyi sokakot meg téritének, hogy a hiveknek számok minden nap nevekedvén, keresztyéneknek kezdék öket nevezni, és ót kezdödék ez a név, és onnét az egész tartományokba el terjede, mivel addig akristus tanítványit másnak nem nevezték, hanem atyafiaknak, szenteknek, vagy hivöknek.

Az Agrippa királyi bö kézel tett tselekedetit Josef fel magasztalván., azok közi számlállya a theatrumokot. az Amphiteátrumot. a feredö házakot. a folyosokot, a melyeket epitete féniciában Berythbe. az uj theátrumon. sok féle musikákot, és mulattságokot vitete végben, hogy pediglen meg mutassa a népnek. a hadakozásnak formáját. az Amphiteatrumba. tizen négy száz halálra itéltetet embereket vitete. azokot két részre osztá. és egy másal hartzoltatá. az ö hartzolások olyan kemény volt hogy anyi sok számu. ember közül. egy nem marada életbe.

Agrippa. Berytböl. Tiberiadesben mene. és mint hogy ö nagy tekéntetbe volt a szomszédságban lévö fejdelmek elöt öt királyok menének látogatására. Ágrippa nagy tiszteletnek tartván látogatásokot, királyi modra fogadá. és vendégelé ezeket a királyokot., Amidön mind együt volnának. Marsus. a syriai Gubernator, is hozája mene Agrippa meg halván jövetelét, a Romaiakhoz valo nagy tiszteletböl. egy kis mélyföldnire eleibe mene, egy szekérbe lévén véle együt, mind az öt királyok. Marsusnak nem tettzék a királyok közöt valo eza nagy egyesék. tarta attol. hogy abbol mi következhetnék. tudtára adá mindenikének, hogy ki ki viszá térne. amaga országában, ezen Agrippa oly igen meg sértödék. hogy mindgyárt a császárnak ira. kérvén azon. hogy tenné ki Marsust a Gubernátorságábol. de az ö levelére a midön Marsust letevék. mar ö meg holt volt.


 Kevés idö mulva Agrippa Jérusalemben mene. és a fö papságbol ki tevé Mátyást, az 
 Ananus fiát, és Elionét tevé abban a hivatalba, és mint hogy mindenben kedvit akará 
 keresni a sidoknak. maga is buzgó lévén vallásahoz, az Anyaszent egy házat kezdé üldözni, 
 meg fogatá a nagy Jakabot., és fejit véteté, Alexandriai szent kelemen. azt mondgya, mint bizonyos dolgot, hogy az örzö aki meg fogá szent Jakabot, és abirák eleiben vivé, látván hogy mitsoda bátorságal tenne vallást akristusrol, azon a szive ugy meg esék, hogy ö maga magát keresztyének vallá, és mindgyárt ötet is ahalálra itélék, a midön együt vinnék öket a halálra, az örzö uttyában botsánatot kére az Apostoltol, aki egy kevesé magában gondolkodván, egy szers mind. meg ölelé ötet. és mondá néki, békeség legyen veled, és mind akettönek fejit vevék, szent Jakab nem azon gondolkodék ha meg botsásaé neki azt. hogy meg fogta volna ötet. hanem azon., ha meg adgyaé a békeségnek tsokját egy ollyannak, a ki nem volt meg 
 keresztelve, Azt tarttyák hogy szent Jakab egész életében meg tartotta volt a szüzeséget. valamint azö öttse szent János, soha ezek a hajokot meg nem nyirették. soha meg nem 
 feredtenek. se hust. se halat nem ettenek. tsak vászon dolmánt. és palástot viseltenek, A spanyolok. azal kérkednek. hogy szent Jakab volt az ö Apostoljok, de arra jó bizonyságok nintsen

Szent Jakab egy kevesé husvét elöt öleték meg, Agrippa látván hogy ennek a szent Embernek halála tettzenék a népnek, szent Pétert is meg fogatá. aki akoron Jérusalemben találkozék, a pogátsák napján fogatá meg, várván ahusvéti napok el telésit. mivel a husvéti napokban nem volt szokás valakit meg öletni, Agrippa példát akarván tehát adni az Apostolok fejdelmének halálával, hogy az egész nép láttára ölesse meg, atömlötzbe téteté. két lántzal meg kötözteté ket örzöhöz., akik szüntelen mellette valának, a töb örzök pedig atömlötz ajtaja elöt örizték.

Azonban pedig az egész Jerusálemi Anyaszent egy ház. nagy buzgoságal kéri vala Istentöl, a szent Péter meg szabadulását, azon a nap elöt valo estve. pedig, a melyet Agrippa rendelé az ö halálára. egy Angyal. a tömlötzbe le szálván, és meg taszitván a péter oldalát fel ebreszté, és mondá néki, hogy kelne fel, öltöznék fel, és menne utánna, akoron alántzak, a melyekel. meg vala kötözve a kezeiröl le hullának, és az Angyal meg nyitván az ajtokot, keresztül vivé az örzökön. olyan világoságal. amelyet tsak ö látta. mind az utolso kapuig a mely vas volt, és a mely magátol meg nyilék. már akoron a városban valanak, az Angyal a még egy uttzán végig vezetné pétert, el tünék elötte.

Szent péter. aki adig mind ezeket tsak álomnak tártá. észre vévé akor, hogy az Isten tsudálatosan meg szabaditotta volna ötet. a Hérodes kezéböl. és a sidok dühöségektöl. akik várák látni más nap halálát, meg üsmervén tehát a helyt a hol volna., a Mária házának kapuját kezdé zörgetni. a ki is a Janos Márk anya volt, és ahol sokan a hivek bé léven zárkozva, imádkoztanak, egy roda nevü szolgálo a kapuhoz futván kérdé hogy ki volna, és meg üsmervén a péter szavát, tsudálkozásában. és örömiben, nem hogy a kaput meg nyitotta volna. hanem visza futa. meg mondani hogy péter volna akapun, senki nem akará hinni. hanem azt mondák hogy az ö Angyala volna, azonban pedig a kapun zörgetvén. meg nyitták néki, és meg láták hogy ö maga volna, el lehet itélni, hogy mint tsudálák, és örülének meg szabadulasán. és hogy mitsoda siettségel. akarák meg tudni, hogy let volna meg szabadulása, péter pedig inté nékik hogy halgasanak, és azután elé beszéllé nékik hogy az Isten mi formában szabaditotta volna meg ötet, és azután mondá nékik, hogy adatnák tudtára a kis Jakabnak. a Jérusalemi püspöknek. és a más töb hiveknek,

Más nap pedig nagy zenebona let az örzök közöt, nem tudhaták hová lett volna az ö rabjok, Ágrippa kerestetvén ötet, meg nem találák. az örzöket meg kinoztatá. de semit nem tudhatván 
 meg töllök, meg öleté öket. Azután tsak hamar Agrippa Csézáreában mene, ahol sok féle játékokot ada anépnek. a Császár tisztességére, és ahova. minden fö renden lévök gyülekeztenek vala, A Tyrus. és sidon városi béliek. akik meg bántották vala Agrippát, oda el menének sok szamuan, hogy botsánatot kérnének tölle. a kiknek napot rendele hogy szembe lenne vélek. a rendelt napon jó idején a theatrumba mene. és a királyi székiben üle., rajta pedig ezüstböl szöt palást vala. a mely tsudálatra méltó munka vala, ugy anyira, hogy anap fel jötekor. az ö köntöseire sütvén, oly fényeségel tsillámlottanak, hogy ugyan félelemel kelleték azokra nézni. és tisztelettel, A király el kezdé beszédit a Tyrusiaknak. és a Sidoniaknak, és amidön beszéllene. a nép, és a hizelkedök, fel kiálták, hogy nem ember, hanem Isten beszéllene. és más több illyen ditséreteket. adának néki.

Agrippának igen tetzvén a népnek hozája valo szeretete. meg nem veté az illyen Istentelen és hizelkedö kiáltásit anépnek, ugyan azon orában, mondgya Josef a feje felet valo sinorán a sátornak, egy baglyot láta. esziben is juta mindgyarást neki. a jövendölés a melyet tettek volt néki Romában fogságakor. hogy a midön elöször illyen madarat láta feje felet, a meg szabadulását jelentené, de ha masodszor is illyet látna feje felet. akor nem élne továb öt 
 napnál, Ágrippa meg látván abaglyot, meg rettene, és egy szers mind az ur Angyala meg veré ötet Mondgya szent lukáts. mert nem ada ditsöséget az Istennek, és magát Istennek hagyá mondani, igen nagy sziv fájást érze, és rettentö fájdalmakot abéliben. Akoron mondá azoknak. akik annak elötte egy kevesé Istennek mondák lenni, Imé ihon vagyon akit Istennek nevezétek, halálán vagyon, láttyátok, hogy nem igazat mondottatok. de az Isten akarattyát kel akarni, igen boldog voltam, és nem vala ollyan fejedelem, akinek irigyelhettem volna boldogságát, ezeket mondván, a fájdalmi nagyobodának, és azudvarában kelleték bé vinni ötet

Tsak kevés idö mulva, oly igen roszul. lén hogy halálán valo letinek a hire el terjede. azonnal a nép sákban öltözék. meg alázá magát. és imádkozék ezért a fejdelemért. tsak a sok kiáltás és sirás hallaték. Agrippa pediglen. a leg magosab házban feküvén. és a földre borulva látván anépet, köny hullatás nélkül nem nézheté, de az itélet ki mondatot volt reája meg is hala öt nap mulva, rakva férgekel. Mihent meg hallák halálát, a Csézáréabéliek, és a Samaritánusok. örömökben egy mást vendéglék, illetlen dolgokot mivelének, az ö emlékezete, és a leányi betsületek ellen, a melyekben a maga vitezinek is részek volt, El lehet itélni hogy mitsoda keveset remélhetni az olyan néptöl, a ki a fejdelminek életében, mód nélkül valo tiszteletet szokot adni A leányinak képeket a bordély házakban vitték. sok féle bestelenségeket követvén azokal, amelyeket nem szabad ki mondani, az uttzákon vendégeskettenek, virág koszoru lévén fejeken, káronak. áldozatokot tettenek. mint egy meg hálálván néki. fejdelmeknek halálát, és a pokolban valo vitelit., (ezek mind pogányok valának.)


 Az Ágrippa halálával, Judéa. ismég a Romaiak alá esék, és a Császár tartományá tevé, és Cuspius Fádust küldé Gubernátorjáva, meg tiltván a syriai Gubernátornak. hogy magát semmiben ne elegyittse, azért hogy Agrippával esze veszet volt. a császár meg hagyá Fádusnak. hogy keményen meg inttse a Csezáréa bélieket. és a Samaritánusokot, az ö illetlen tselekedetekröl. a melyeket követtek az Agrippa emlékezete. és a leányi méltosági ellen., meg parantsolá azt is néki., hogy ennek a két városnak alovas regimenteit. és gyalog regimenteit., 
 kik a lakosibol állottanak pontusba küldgye. és helyetek, syriábol. hozason más hadakot. de ez a parantsolat nem mene végbe, mivel ez a két város követeket külde Claudiushoz. a kik meg engesztelék, és meg engedé hogy judéában maradgyanak. ez is lön akezdete a nyomorusagnak a melyben esék, és a hadakozásnak szikrája. a mely kezdödék Florus Gubernátorsága alat.


 Azonban pedig akeresztyéni vallás igen nevekedék, szent pál, és szent Barnabás Ántiokiában igen szaporitták a hivek számát, akoron nagy éhség lön A melyet meg jövendölte 
 vala Agabus proféta, a ki annak elötte. nem sokal. jérusalemböl. Antiokiában ment volt. a Jérusálemi hivek kik el hagyták vala joszágokot, igen nagy szükségben valának,: erre valo nézve az Antiokíai hivek, el végezék magok közöt. hogy meg segittsék öket. ki ki amaga tehettsége szerént., szent pál. és szent Barnabás magokra válalák, hogy Jérusálemben vigyék azt az alamisnát, a melyet az Anyaszent egy ház öregi kezekben adák, hogy el osztogasak kinek kinek szükségihez képest. Az után szent pál. és szent Barnabás. viszá térének 
 Antiokiában, el vivén magokal Márk Jánost, hogy szolgálna nékik az Apostoli szolgálatba.

Valának pedig akoron az Antiokiai Anyaszent egy házban. némely proféták, és némely 
 Doktorok, ugy mint, Barnabás, simeon. vagy a fekete simon, a Cyreneai lukáts, Manahem, Saul, vagy Pál, Ezek a szentek. ki kí a maga szolgálattyának különös hivatallyában foglallyák vala magokot, az imádságban. és a böjtölésben, a midön ezekben foglalnák magokot, A szent Lélek meg jelenté nékik valamely proféta által, hogy választanák el néki pált, és Barnabást, a munkára, amelyre rendelte öket, ugy mint az Apostoli szolgálatra. és az Évangyélium prédikálására, A koron az egész Anyaszent egy ház, böjtöle. és imadkozék. lukáts, és Manahem a kezeket reájok tevék, és el küldék öket prédikallani, a hová a szent Lélek vezetné, öket, ezek leg inkáb a Nemzettségeknek valo predikálásra rendeltetének, és az Isten gondviselése alá hagyák öket.


 Hihetö hogy ebben az esztendöben valának szent pálnak azok anagy látási a melyekröl szól a korinthus bélieknek, hogy a harmadik égben ragadtaték, paraditsomban. ahol olyan titkokot hallot, amelyeket egy embernek nem szabad. ki mondani, és a melyeket ez életben lévö emberek meg nem foghattyák. azt maga mondgya nékünk. hogy azt nem tudhattya ha testestöl. vagy tsak lélekben ragadtatotté el, De abban nem lehet kételkedni. hogy bé ne lett volna töltve, 
 azal atellyes világoságal, tudományal, hüségel, és buzgoságal, a mellyek ki tettzenek leveleiben. némely régi eretnekek, és némely értelem nélkül valo áitatosok, azal kérkednek vala régenten, hogy nékik ollyan könyvök volna. a melyben fel volnának tévé mind azok a tsudálatos dolgok, és titkok, a melyeket szent pál nem akará meg mondani a hiveknek, még azal erösitették. hogy azt a könyvet. Társysban, a szent pál házában találták volna, De ez a könyv. mostanában. a feledékenységben el temetetet, és abizonyos hogy az Anyaszent egy ház semit nem vesztet rajta, mert az a setettségnek. és nem avilágoságnak munkája volt. inkáb rontot. mint épitet,

A midön Cuspius Fádus judéában érkezék. a jordánon tul valo sidokot fegyverben találá a filadelfi város ellen. hármat aleg fövebbiket közüllök fádus meg fogatá, aleg elsöt Annibas nevüt. meg öleté. a más kettöt ki küldé az országbol, meg tisztittá az után Judeát. a 
 tolvajoktol. a kik fosztogattyák vala, és aleg fövebbiket közüllök meg öleté

Az éhség. amely az elmult esztendöben kezdödöt vala, még tarta judéában, josef azt mondgya. 
 hogy egy nehány esztendökig nyomorgatá. Héléna, az Adiabéni királyné. akiröl ide fellyeb 
 szollottunk. Jérusálemben érkezvén, igen segitté anépet. ebben a nyomoruságban. Alexándriábol igen sok buzát vitete. és Cyprusbol. igen sok száraz figét. és azokot ki osztogattya vala, és nagy hirt. nevet szerze magának adakozásáért. A fia. Izat király meg tudván mitsoda szükségben volna Jérusálem. nagy summa pénzt külde a polgár mestereknek. hogy meg segitenék a szegényeket

Claudius császár hogy meg mutassa. mint betsüllené Agrippának. a sidok királyának emlékezetét, le tevé Mársust, a syriai Gubernátorságbol. valamint arra kérte volt. halála elöt. és Cassius Longinust tevé helyében, a ki is Jérusalemben érkezvén. Magához hivatá az áldozó papokot, és a város eleit. azt hagyá nekik a császár parantsolattyábol hogy a fö papi ruhákot tennék viszá az Antonia tornyában. hogy ót lenne a Romaiak örizete alat, mint annak elötte., A papok, és a birák nem merék ellenzeni. ezt a parantsolatot. nem is lett volna tanátsos, mivel a Gubernator sok hadakot vit volt avárosban.

Mind azon által. a papok, és a birák kérék arra Longinust. és Fadust. hogy engednék meg nékik, had küldgyenek követeket a császarhoz, a kik meg nyerhesék, hogy ö magok örizék a fö papi köntöst, ezt a Császár nékik meg engedé, és az ifiu Agrippának kérése ebben az 
 dologba igen használa, e fia vala Agrippa királynak, Romában nevelték. a császár mellet, de azt ollyan ók alat nyerék meg, hogy a fiokot zálogul adnák, a melyet örömest meg tselekedék, claudius ugyan azon idöben 45. 28 junÿ azt irá fadusnak. és a sidoknak is, hogy az ifiu Agrippának tekéntetiért meg engedi hogy ö magok örízék a fö papi köntöst, és a koronát. valamint azt vitellius a syriai Gubernátor. nékik meg engedte vala. ennek elötte. tiz esztendövel. a koronán, azt az arany pléhet kel érteni., a melyen az Isten neve volt irva, és a melyet a fö pap a homlokán hordozta,

Herodes a calcidiai király, Agrippának öttse, meg nyeré acsászártol, hogy had lenne hatalma a templomon. az Istennek szenteltetet pénzen. és hogy had adhassa a fö papságot. a kinek néki tettzik. ez a hatalom a Hérodes halála után. az báttya fiára, szálla, az iffiu Agrippára.


 A Fadus Gubernatorsága alat, egy tsalárd, vagy egy varasló. Theudás nevü, aki profetának tartá magát, sok számu sidokot tsala meg, azt jovallá nékik, hogy vennék magokhoz minden jovokot, és mennének által véle együt a jordán vizén, azt igérvén nékik, hogy tsak szovával meg álittya avizet, és száraz lábal mehetnek által., az illyen igeretekel. sokakot tsala maga mellé, De Fadus lovas seregeket külde utánnok, akik sokakot meg ölének, és meg fogának, és a többi közöt Theudást, a kinek fejit vevék, és Jérusalemben vivék, ennél nevezeteseb dolog. mondgya Josef. nem történt, a Fadus. Gubernatorsága alat

szent pál, és szent Barnabas. arra rendeltetének hogy a Nemzeteknek menyenek predikállani az Évangyéliumot, el indulának Antiokiábol, el vivén magokal. Márk Jánost. a ki el kisérte volt öket jérusalemböl, leg elöbször Séleuciaban. menének. ahol hajora ülvén, Cyprus szigetében ki szállának, és a fö városba. Salaminába menének, ahol már az Évangyélium 
 predikaltatot volt. szent István halála után, szent pál, és szent Barnabás mind azon által. a hiveket oktaták, és meg erösitték ahitben. Salaminábol páfosba menének, a más részire a 
 szigetnek, a melyet végig járták, Cyprus szigetében vala akoron egy Romai tisztarto. sergius. paulus nevü, ez okos, és értelmes ember vala. akinek elméjiben volt valamely sengéje avaloságos vallásnak, ez ohajtá hallani az üdveségnek Igéjit, magához hivatá tehát. Sault. és Barnabast. de mellette egy ördöngös hamis proféta vala, Bárjesu nevü, aki ellene volt az ö predikálásoknak, és azon volt, hogy a tisztarto a hitre ne ályon,

Akoron. Saul. vagy is pál, mivel szent lukáts tsak etályban adgya reá apál nevet, mint ha Saul. a Sergius paulus meg térése után vette volna magának a pál nevet, vagy is akor vett volna magának egy deák nevet. a midön a nemzettségeknek kezde prédikallani, elég a hogy, pál mondá Bárjésunak. óh ember, aki tele vagy tsalárdságal, es hamiságal. az ördögnek fia vagy, és ellensége az igaságnak, nem szünölé meg. valaha az urnak egyenes uttyait el forditani, az ö szandéki ellen fel kel kelni, és meg nem gátolni azokot, kik az igazságnak uttyára akarnának menni, de mostanában az urnak keze rajtad lészen. és meg vakulsz, bizonyos ideig a napot meg nem látod. azonal meg setétedének az ö szemei, és mindenüvé fordula, hogy valaki nyujtaná neki kezét, a tisztarto látván ezt a tsudát. a hitre álla, és tsudalá az urnak. tudomanyát.

A tisztarto meg térése után. pál. és Barnabás el indulának Cyprusbol. és hajora ülvén a pamfiliai pergébe érkezenek, perge nintsen a tenger parton. de földön menének oda, akoron Márk János, a sok utozásban el fáradván. és a veszedelmes hajokázásba. el hagyá palt. és Barnabást. viszá tére tengeren Jérusalemben., ez az álhatatlanság épen nem tettzék pálnak. meg is láttyuk ez után. hogy más uttyában. nem akará ötet, maga mellé venni. mind azon által. idövel maga mellé vevé, és hasznos Évangyéliumi szolgálattyát vevé néki.


 Nem mulatának. pergebe. hanem a pisidiai Antiokiában menének. e fö városa annak a tartománynak, ugyan ót is kezdék el föképpen szolgálattyokot., mivel Cyprusban mint egy által menöleg tanitottanak. bé menvén tehát egy szombaton a synagogában. atöbbivel együt le ülének, és az olvasás után. a synagogának fejei betsülettel akarván vélek bánni, mint idegenekel, hozájok küldének. a szokás szerént. hogy beszélhetnek a népnek, szent pál fel kelvén. és intvén akezével. hogy tsendeség legyen. Magasztalni kezdé. az Izraelhez valo minden kori jóságát az Istennek, a mely jóság ki tettzék. a midön Egyiptumbol meg szabaditá népit, a midön el osztá néki akanaán földit, a midön birákot ada nékik, azután sault, és Davidot. ez az Istennek szive szerént valo Ember vala, akinek magvábol kelleték születni a Messiásnak, ugyan tölle is származot a Jesus, akit a minden hato fel támasztá, hogy üdvezitöje lenne Izraelnek, keresztelö szent János, a Jésusrol tevé ezt a bizonyságot. mondván, nem én vagyok az, akit vártok. más fóg utánnam jöni, akinek nem vagyok méltó hogy meg óldgyam a saruit, titeket illet atyám fiai az üdveségnek ez az igéje, mivel a Jérusalem lakosi, és az ö fejdelmi. nem üsmervén Jésust halálra itélék., és bé tölték nem tudva, mind azt a mit mondottak volt felölle. ö harmad napon fel támada, és a tanitványi. sok napokig látták a kik a mái napig bizonyságot tésznek erröl az igazságrol, a melyet az irások is bizonyittyák a melyek meg mutattyák, hogy a kristusnak meg kelleték halni, de rothadást nem szenvedni, tsak egyedül ö általa, nyerhetitek büneiteknek botsánattyát, ez ollyan különös kegyelem, a mellyet, Mojses törvénye által. meg nem nyerhettétek volna.

Az egész gyülekezetnek oly igen meg tettzék a szent pál beszéde, hogy arra kéré ötet. hogy a következendö szombaton is beszéllene nékik azon dologrol. És még azon a napon. sokan a sidok közül, szent. pál, és szent Barnabás mellé adák magokot, és a hitre térének. azonban pediglen szent pál és szent Barnabás oktattyák vala mind azokot. a kik öket halgaták, idöközben pedig a kézi munkát gyakorolák. hogy magokot táplálhasák, mivel se szent pál, se szent Barnabás nem éltenek azal a szabadságal mint a több Apostolok hogy olyan szent 
 Aszonyokot vigyenek el magokal., a kiknek gondgyok legyen az eledelekre, holot 
 eközönséges szokás volt a sidoknál, ök pedíg tsak magok jártanak, és rend szerént olyan 
 helyeken predikálottanak. a hol. még az Évangyélium nem volt hirdetve, El lehet itélni mind ezekböl. hogy mitsoda kemény életet éltenek. mitsoda fáradságal járt szolgálattyok, 
 eleinte mindgyárt a sidokon kezdik vala el az oktatást, és ha ezek meg vetik vala az igazságot. akor a pogányoknak prédikálottak,

A következendö szombaton pedig tsak nem az egész város a synagogában gyülekezék, hogy halyák az Isten szavát, Ez a rend kivül valo gyülekezet, a sidokot irigységre, és haragra ingerlé, és káromlo szokal álnak vala ellene a szent pál beszédinek, szent pál, és szent Barnabás, látván ezeket, bátorságal mondák nékik, Ti valátok elsők. a kiknek kelleték hirdetni az Isten Igéjét, de mint hogy azt meg vetitek, és magatokot méltatlanoknak tartyátok az örök életre. Már mostanában. a pogányokhoz megyünk. mivel a meg vagyon irva, a pogányok vilagoságavá tettelek tegedet. hogy üdveségre légy a földnek végiig, a pogányok ezeket halván örülének, tisztelettel, és örömel halgaták az Isten Igéit, és mind azok. a kik közüllök az örök életre rendeltetek vala, a hitre állának. ugy anyira. hogy az Évangyéliumnak jó hire, el terjede az egész tartományba,

A hitetlen sidok pedíg azon meg haraguván. hogy anyin térnének ahitre, aitatos, és tiszteletes Aszonyokot lázasztának fel pál, és Barnabás ellen, és fel inditták az egész várost ellenek, akik üldözni kezdék öket, Akoron pál és Barnabás. reájok rázván alábokrol valo port, Antiokiát el hagyák, Ikoniumba menének, ez az üldöztetés, nem hogy meg tántoritotta volna, ahivekben lévö hitet. de bé tölté öket, örömel. és buzgoságal.


 Ikoniumba lévén. szokások szerént. a synagogában menének, és az Isten ugy meg áldá tanitásokot. hogy nagy számu sidokot téritének meg. ugy pogányokot is: ebben avárosban. sok tsudákot tének, és sokáig is maradának, noha a sidók igen ellenzették, és végtire fel lázaszták ellenek a pogányokot is. ugy anyira, hogy tsak nem meg kövezék öket. és kételenek valának el hagyni Ikoniumot.

Azt tarttyák. hogy Ikoniumba téritté meg szent pál, szent Theclát, és jovallá néki. hogy hadná 
 el azt, aki ötet el akarja venni, és maradna meg a szüzeségben. szent Chrysostomus azt 
 mondgya, hogy ez a szüz minden aranyát fel áldozta, tsak hogy láthasa szent pált, a ki akoron fogva volt. azt irják felöle, hogy a fülben valoit az Annya kapun állójának adá, tsak ki 
 botsása, és az ezüstös tükörét a tömlötz tartonak. hogy bé botsása szent pálhoz, Az Atyák igen nagy Ditséreteket adtanak ennek a szent szüznek, El lehet itélni, hogy mely nevezetes 
 volt. még az Anyaszent egy háznak a kezdetin. mivel még az Apostolok idejében. egy Asiai pap. egy könyvet ira. a melyet szent pál. és szent Thecla utozásinak nevezé, de söt még szent pál munkájának tulajdonittá ezt a könyvet. de idövel meg tudák hamiságát. és a papságbol ki tevék.

Imé rövideden a szent Thecla élete. a melynek régiségit senki nem ellenzi, és a melyet az Atyák mind helyben hagyták, szent pál. Ikoniumban érkezvén. onesiphorushoz szálla, és ót kezdé predikállani az Évangyéliumot. Thecla az uttzának más részin lakván, és által ellenben a szent pál szállásával. ejel. napal halgattya vala az ö tanitasit, ugy hogy semmi arrol el nem fordithatná, Theoclia, az Annya., ezt tudtára adá Thamirysnak, a ki Theclát el akará venni, Ez 
 az ifiu. a kinek már oda igérték volt Theclát, avaros elei közül valo volt, szép termetü. gazdag. bö kezü. mindent el követe hogy meg változtassa Theclával. a szüzeség meg tartására 
 valo szándékját, a Thecla annya, a tseledivel. azon volt hogy el hagyasa szándékját. vagy ölelgetésivel, vagy intésivel. vagy fenyegetésivel. de tsak haszontalan volt. látván hogy semmit nem tehetnének, a bironak bé adák. aki atüzre itélé. Thecla keresztet vetvén magára. a 
 tüzbe mene. de a láng semit néki nem árta, a föld alat nagy zugás hallaték. a föld meg nyilék és egy nagy esö, a tüzet el oltá.

Thecla Ikoniumot el hagya. és szent pal. után mene, akíis el szaladot vala evárosbol. az Apostol Antiokiaba vivé. a hol Alexander, a városnak gubernatora, nagy szerelemben esek 
 véle, de Thecla keményen viselvén magát hozája, arra itélteté hogy avad állatok köziben vettessék, egy nehány nap mulva Theclát. a Theatrumhoz vivék. ezel az irásal. Sacrilégium. mint ha szenttség törésben találtatot volna. az elsö napon, a mely oroszlánt botsátanak reája hogy el szagasa, nem hogy azt tselekedte volna. hanem még mint egy tiszteletböl. a labaihoz 
 fekvek. és nyalogatni kezdé, az után viszá vivék egy Trisina nevü aszszonyhoz, a kinek annak elötte kevésel. meg holt volt falconilla nevü leánya, akoron falconilla meg jelenvén az Annyának, arra kéré, hogy kérné Theclát arra, hogy nyerné meg az Istentöl. had mehesen 
 nyugodalmas helyre., Thecla. imádkozék, és mondá. Menynek Földnek ura Istene. kristus Jesus. ad meg falconillának az orök életet.

Más nap Theclát simét a theatrumra vivék. a nép eleibe. oroszlányokot, és medvéket botsátának reája, de egy oroszlány a lábaihoz mene. és meg oltalmazá atöb állatoktol., Thecla egy darab ideig ót álván, és látván hogy ót közel egy tó volna tele vizel. belé ugrék. mondván. már ideje hogy meg mosatassam, abban a tóban tengeri bornyuk valának, a kik nem hogy el szaggatták volna, de mind meg döglének, és egy fekete felleg környül vevé, hogy ne láthasák mezitelen. akoron a biro vad bikakhoz kötözteté, hogy négyé szakaszák, de a kötelek tsudálatosan el szakadozának, a fö biro magához hivatá, kérdé tölle hogy ki volna, köntöst adata reája. és szabadoson el botsátá.

Egy nehány napig még. Antiokiában marada, és meg tudván hogy szent pál Alyrében volna, férfiu köntösbe öltözék. és utánna mene. sok más férfiakal, és aszonyokal, szent pál tsudálkozék rajta hogy meg látá, de Thecla mondá néki, én meg kereszteltettem, és a ki tégedet segitet az Évangyélium predikálásában, engemet is segitet hogy meg kereszteltessem. azután mindeneket elö beszélle nékí. valamik történtek volt, és onnét a maga hazájában mene. Ikoniumba, a ki ötet el akará venni a meg holt volt, az után azon igyekezék. hogy az Annyát meg térittse. de azt véghez nem vihetvén. a tengeren viszá ment, és Seleucíában érkezvén. ót 
 sok személyeket meg keresztele, ugyan ót is hala meg békesegbe.

A szent pál tsuda tételei közöt amelyeket tett ebben az elsö uttyaban, szent lukáts tsak egyet 
 teszen fel, a midön listriába meg gyogyita egy Énéás nevü embert. a kinek esze lévén az inai sugorodva, születésétöl fogvást sántált. ez az ember jelen lévén a szent pál prédikacioján, az Apostol sokáig nézé, és látván hogy nagy bizodalma volna annak az embernek a meg gyogyulásában, mondá néki fel szoval, kely fel, és ály egyenesen lábaidon, azonal ugralva fel kele, és járni kezde, a lystriai nép látván ezt a tsudát. nagy fel szoval kezdé mondani, ihon vannak az Istenek, a kik ember képiben mi hozánk le szálottanak. Barnabást Jupiternek nevezék, hihetö azért hogy nagy szál ember volt, és pált, Mercuriusnak, talám az ö ékesen valo szollásáért, és hogy rend szerént, ö kezdi vala el a beszédet. azonban a templom áldozo papja. bikákot, és koszorukot vive az Apostolok szállása eleiben. hogy áldozatot tenne nékik. a népel együt, De Barnabás. és pál. meg tudván szándékjokot, futva menének a kapuhoz, meg szaggaták ruhájokot, és a sokaság közi menvén, kiálttyák vala. atyámfiai, mit akartok tselekedni, mi tsak emberek vagyunk, valamint magatok, és olyan gyengék. azért jöttünk, hogy néktek azt hirdesük hogy azok az Istenek akiket imádtok, tsak semik, hanem térjetek ebböl a babonaságbol az Élö Istenhez, aki amenyet és a földet teremtette, a tengert. és mindeneket, a ki az el mult idökben el hagyá a magok uttyokban a nemzeteket, mind azon által meg nem szünék öket bé tölteni jóvaival. és meg bizonyitani valoságos létit.

De akár menyit beszéllének. nehezen vevék le anépet arrol. hogy nékik ne áldozna, kevés idö mulva pedig holmi sidok érkezének a pisidiai Antiokiábol, és Ikoniábol., fel lázaszták a népet az Apostol ellen, ugy anyira hogy köveket hajigálának reája, aki is a földre esvén, ugy hagyák mint holtat, azután az városbol ki vontzolák. hogy valamely verembe vessék. De a tanitványi körül vévén. fel kele. és viszá mene a városba. és más nap el indula Barnabásal, hogy Derbébe menyenek. a hol el kezdék a tanitást, az Isten meg áldá tanitásokot. és sok tanitványokot 
 szerzének az urnak. azután viszá térének lystriában. Ikoniumba. és Antiokiában. meg erösitvén mindenüt a hiveket a hitben. és inték az álhatatoságra, az után papokot rendelének minden városban. és azokot, az Isten gondviselése alá hagyák, magok pedig viszá térének pámphiliában, Pergében prédikálának, az után Attaliában menének. amely város atenger parton vagyon, ót hajora ülvén, Seleuciában ki szállának, és Antiokiában érének. mint egy két esztendeig tarta az ö utozások.

A syriai Antiokiában érkezvén, a tanitványokot esze gyüjték. és elé beszéllék nekik hogy az Isten mitsoda nagy dolgokot mivelt ö általok, hogy miképen nyitotta meg a hitnek kapuját a nemzeteknek, azután sokáig maradának azon helyben. a tanitványokal, Azonba pedig szent péter a maga résziröl sok tartományokba. prédikálá az Évangyéliumot azt el lehet hini hogy a közönséges esztendönek 45 dikében irá az elsö levelét, a pontusí, Bithyniai, Asiai. Galatiai. Cappadociaí meg tért sidoknak, a levelét Babiloniábol dátállya, mivel Romát, ezen a neven 
 nevezi vala, alevélben. keresztyén nevet ád a hiveknek, a melyben az Apostoli fejdelemségnek. méltán valo Felségivel beszél. abban ahiveket. a békeséges türésre inti. az igasság, és az ártatlanság követésire. letzkét ád a házas személyeknek, az öregeknek. és az ifiaknak, egy szoval. nintsen olyan rend, és hivatal. amely ebben a levélben ne talállyon. magának oktatására, és elö menetelére valot. Azt tarttyák. hogy szent Márk. a ki mind 
 tanitványa. mind tolmátsa volt., segitté ezen level irásában. Ezt a levelet sylvánus által küldé el.


 Ezen idö tályba irá szent Márk Évangyéliumát a Romai hivek kérésekre, akik arra 
 kénszeritték, hogy hadná irásban amit szent pétertöl hallot volna, némellyek arégiek közül azt tartották hogy szent péter diktálta volna szent Marknak. vagy hogy maga irta volna, Tertullianus ugy tettzik mint ha szent péternek tulajdonittaná de azt inkáb lehet gondolni. 
 hogy tsak aprobálá, és a Romai hiveknek adá olvasni és hogy szent Márk tsak irá. a mit szent pétertöl hallot vannak olyan régi irások. a melyek azt mondgyák hogy Deákul irá Évangyéliumát. de közönségesen azt tarttyák. hogy Görögül irá.

A judeai Gubernátor, Cuspius Fádus. meg változtaték. és Tiberius Alexánder, a sidó philon. 
 Attya fia. téteték helyiben. ennek az embernek az elei sidok voltak. de a vallását el hagyta, volt. E judeát tsendesen igazgatá. valamint fadus, és az ország békeségben marada egy nehány esztendökig., Tiberius Alexander keresztre vonatá Jakabot, és simont. a Galileai Judásnak a 
 fiát. a herodianusoknak fejit, a ki annak elötte negyven esztendövel fel támasztotta vala 
 anépet; hihetö hogy ebben az idöben prédikálla szent pál judéában. és judeábol, Illyriában 
 vivé az Évangyéliumot. Ez igy lévén, el terjeszté az Évangyéliumnak világoságát kappadociában. pontusba, és Tráciában. És lehet hogy ezekben az utozásiban. a melyekröl szent lukáts semi különös dolgot nem mond., hogy az Apostol. a sidoktol. öt izben. harmintz 
 kilentz tsapást vett., akik e szerént szokták vala meg ostorozni a synagogában, azt akit gondolták hogy atörvény ellen tselekedet. a Romaiaktol is kétszer ostoroztaték meg. három szor volt hajo törésben. egy nap, és egy étzaka atenger fenekén, mind ezeket annak elötte szenvedé. hogy a korintus bélieknek irta volna a második levelét,


 Hérodes a Calcidiai király. Agrippa királynak az öttse, minek utánna el vette volna afö papságot Joseftöl, hogy azt Ananiásnak. a Nebedeus fiának adná, meg hala. Claudiusnak 
 nyoltzadik esztendejében. A császár., az országát az ifiu Agrippának adá, a nagy Ágrippa fiának, ezen idö tályba. ventidius, Cumanus. judéának gubernátorá téteték, Alexandriai Tiberus helyében. ennek idejében kezdödék a sok haboruság ebben az országban, a mely háboruság tsak a Jérusálem el romlásával végezödék el.


 Mint hogy a sidok. anagy innepekben. mindenünén esze gyülekeznek vala Jerusálemben. 
 agubernátoroknak szokások volt. egy nehány kompánia vitezeket fegyverben. a templom mellet tartani. hogy valamely rendeletlenség ne törtények, ennek az esztendönek husvét Innepiben, a negyedik napon. egy romai vitéz. mezítelen kezdé mutagatni mindenek elöt. a mit az emberség. és a szemérem leg inkáb el takarja. A nép azon fel indula. és kiáltani kezdé. hogy az a gyalázatos dolog. nem tsak öket tekintené, hanem az Istent magát, A kik leg inkáb azon fel indulának., azok Cumanus ellen kezdének beszélleni, mondván hogy ö parantsolta volna a vitéznek. azt tselekedni. a Gubernátor igen meg sértödék az illyen beszédeken. mind azon által. a békeségre. atsendeségre inté öket. de nem hogy engedelmeskedtenek volna néki. hanem még bestelen szokal illeték, azért atemplom mellé viteté minden hadait, az sidok azon ugy meg rémülének, hogy egy másra todulának. hogy el szaladhasanak, gondolván hogy üznék 
 öket, és a szoros utakon a melyek atemplomban mennek, oly nagy szorulás volt, hogy több volt tiz ezernél. vagy harmintz ezernél, a kit vagy el tapodának, vagy a szoroságban halának meg, ez igy lévén az Innepnek öröme, szomoruságra változék,

Némelyek ezek közül a kik el szaladának. elöl találván jérusálemtöl öt vagy hat mély földnire a császárnak. István nevü rabját, meg foszták, és minden portékáját el vevék, Cumanus azt meg tudván. hadi embereket külde utánnok., meg parantsolván hogy dullyák fel a falukot, és az eleit a falusiaknak vinnék hozája. mint vétkeseket hogy meg nem fogták azokot atolvajokot., a midön a falukot fel prédálák. egy hadi ember a Mojses könyveire talála. el szagatá. és meg egeté káromlásokal, A sidok azon mindenüt fel indulának, és Csézáreában menének Cumanushoz, kérvén arra hogy büntesse meg azt az embert aki a szent könyveket el szaggata volna. Cumanus meg halgatván kéréseket, meg öleté szemek láttára.

Szent péter minek utánna Romában maradot volna egy darab ideig, Judeában mene. a közonséges esztendönek 50 dikében azt el lehet hinni hogy olosz országban. és más helyekre 
 el küldé tanitványit. mivel azt bizonyosnak tarták a következendö saeculumokban, hogy olosz országban, Galliában. spanyol országban. Afrikában. és siciliában. és más szigetekben, hogy szent péter, az ö tanitványi, vagy utánna valoi, fundálák azokot az Anyaszent [Anya-szent] egy házakot, és noha ez atraditio a melyet meg tarttyák még mostanában is arégi Anyaszent egy házakban. ne légyen is tellyeségel bizonyos, de azt nem lehet tagadni, hogy azok az Anyaszent egy házak ne vették volna eredeteket szent pétertöl. vagy azoktol. akiket ö, vagy az utánna valoi oda küldöttenek predikállani. mivel azokot ugy tartották mint szent pétertöl küldötteket. noha szent péter már meg holt volt, annak elötte sok idövel.


 szent Márkot szent péter küldé Egyiptumba, hogy a kristust hirdesse, és az Alexandriai Anyaszent egy ház. ugy tekénté mindenkor ötet, mint fövebb Apostolát. a mely Évangyéliumot irt, azt oda vitte. és azt tarttyák. hogy ö elötte. senki még abban az országban. 
 nem predikalotta volt ahitet. a mely ország el vala merülve ababonaságban. leg elöb ször mindgyárt Cyrénea városában szalla ki, ahol. sokakot meg terite. és sok tsudakot tett, onnét más egyéb részeibe mene lybiának, és végtire Egyiptumban, és Thebaidban., mível azt tarttyák 
 hogy mind ezek atartományok tölle vették az üdveségnek üsmerettségit.

Leg utolyára mene Alexándriába. és minek utánna arra az Isten parantsolattyát vette volna, hajora ülvén két nap mulva Alexándriában ére, azt irják. hogy amidön avárosban ére. a saruja el szakada, és egy vargának oda adá hogy meg foldoza, avarga a kit Annianusnak hitták. a mint foldozta volna a keziben ütötte az árrat, és a fajdalomban. fel kiáltá. óh én Istenem, szent Mark, ezt jó jelnek tartá. hogy az uttya hasznos lészen; Ezek a szók pedig alkalmatoságot adának nékí hogy arrol az Istenröl beszéllyen Anniásnak, a kit segittségül hivá, noha nem üsmérné, És a kristusrol az ö Fiárol, a kinek érdemi. és hatalma által remélheti sebének meg gyogyulását,

Annianus ezeket tsendesen halgatá, és szent Mark egy kevés sárt tsinalván. anyálával, meg kené a sebet, az urat segittségül hivá, és azonnal. az Anniás keze meg gyogyula, ennek az embernek a tsuda meg hatván a szivét, arra kéré szent Márkot. hogy menne hozája szálni, az után. ételt ada néki, és sok féle kérdéseket tett néki, a tudományrol. melyet tanitot, elegendö képen meg tanulvan tehát mind azt, ami szükséges volt, meg keresztelkedék. az egész házával együt, sok féle személyeket., szent Márknak. az élettye, tsuda tételei, és tanitasi, ahitre téritének, Ezeknek az Alexandriai elsö keresztyéneknek, abuzgoságok. olyan volt, hogy sokan 
 közüllök mindennek ellene mondának, hogy követhesék. a leg tekélleteseb rendit 
 akeresztyéni vallásnak, sokan arégiek közül azt tartották, hogy a Therapeütusok, a kiket le 
 irja philo az elmélkedésröl valo könyvében, nem mások, hanem a szent Márk tanitványi, 
 philo. tiszteletet akara adni nemzetinek, és vallásának, ezekel atekélletes tanittványival. 
 akristus Jésusnak, mert tsak nem minyájan születet sidok valának és tsak nem minyájan követék a törvény Cérémoniáit.

Azt tartották hogy a Thérapötusok, leg elsö kezdöi valának a szerzetesi életnek, A bizonyos hogy azok a barátok akik régenten. oly hiresek valának, sokakban követték a Therapötusokot. és az Esséniánusokot,: de azt nem mondhatni el tellyeségel, hogy a Thérápötusok és az Esséniánusok, szerzették volna. a szerzetes életet, hanem tsak elsö példái valának. valoságal mondván. Egyiptumban. tsak aharmadik saeculumban kezdének. barátokot látni. már beszélettünk az Esséniánusokrol, szükséges it egy szót mondani a Therapötusokrol is, ebben akönyvben., természet szerént valo helyek vagyon. akár ugy mint sidoknak, akár mint keresztyéneknek, mivel arra köteleztük it magunkot hogy a sidoknak, és az Anyaszent egy ház kezdetinek historiajit le irjam, A mi szandékunk nem a, hogy elö hozam mind azokot avetekedéseket a mellyek voltak és vannak ezen dolog iránt. és melyen még mostanában sem egyeznek meg a tudosok.

A Thérápötus név Görögul. egy doktort tészen, vagy egy szolgát, vagy egy imádot. az Istennek egy szolgáját, Azok a kik Egyiptumban ezt a nevet viselték. fö képen az elmélkedö életben foglallyák vala magokot, valamint az Essenianusok. a munkálodo életben, igen sok számuan valának a Therapötusok. mind a férfiak. mind az Aszszonyok résziröl. abban az országban. de föképpen Alexandria vidékin, az ö társaságok más egyéb reszeire is el hatt vala avilágnak, 
 Azok a kik erre az életre adgyák magokot. mondgya philo. nem szokásbol. se nem valaki 
 kérésire, vagy unszolására tselekeszik, hanem tsak a buzgoságokbol, természet felet valo sugarlásbol., és abbol az égö kivánságbol, a melyel ohajttyák az örök, és boldog életet, ugy tekintvén már magokot mint meg holtakot avilágnak, a gyermekeknek, attya fioknak, vagy ha attyafiok nintsen, ajó akarojoknak hadgyák még éltekben valamit aföldön birtak. hogy a boldog szegénységben élhesenek, Ellene mondanak. nemzettségeknek, szokásoknak, attyafioknak. hazájoknak, és magokot el rejtik avárosokon kivül, akertekben. vagy távul valo helyekben, hogy ót éllyenek minden emberi társaság nélkül.


 A legg tekélletesebbek a Térapötusok közül egy dombot választának magoknak a Méris toja mellet, a hol sok számuan laknak együt (:ezeket philo beszélli felöllök:) fö képen azért választották magoknak ezt a helyt. mert az Áer tiszta, a hely maganos, és azért is, hogy ót nem tarthatnak atolvajoktol, mivel egy felöl a Meris toja öket oltalmazta, más felöl pedig a sok faluk, és majorok valának, az ö házok távul vagyon egyik amásikátol épitve, hogy inkáb különöseben lehesenek. de ígen távul sintsenek egy mástol. azért hogy szükségben egy mást oltalmazhasák atolvajoktol. és egy társaságban élhessenek, azok a házak. parasztosok és szegények, tsak épen ami szükségre valo hogy magokot meg oltalmazhasák ahidégtöl, és amelegtöl. a házokban maradnak egesz héten, se ki nem mennek. se tsak ki sem néznek, 
 anyira foglalatosok, mindenik Therapötusnak, imádkozo helyevagyon. a melyet ök nevezik semnejonak, vagy Monasterionak, a melyben ök a lelki életnek foglalatoságaban töltik az idöt. oda ök nem visznek semi étel némüt, se semi testi szükségre valo dolgot. abban ök a törvényröl., a profétakrol elmélkednek, és szent énekeket énekelnek, az ö elméjek mindenkor az Istenröl foglalatoskodik., de söt még álmokban sem felejtik el, ugy anyira hogy vannak olyanok a kiknek az Isten. álmokban nagy igazságokot nyilatkoztat ki.

Napjában kétszer imádkoznak, regel. és estve, regel, nap fel jötekor, arra kérik az Istent, hogy tölttse bé öket világoságával. és szerentsés napot adgyon nékik, estve pedig. arra kérik, hogy azö elméjek meg menekedvén a nem szükséges gondtol. és az érzékenységi figyelmetlenségtöl, tsendesen foglalhasák magokot az igazságnak tanulásában. a regeltöl esvélig valo idö az olvasásban. és az elmélkedésben foglaltatik.

Ök énekeket tsinálnak. sok féle kótákra, de azok mind áitatos énekek, szombat napon együvé gyülekeznek a közönséges orátoriumba, amely egy kö fallal két részre vagyon osztva, ugy hogy az aszszonyok el legyenek rekesztve a férfiaktol. de az oktatásokot halhassák. noha öket ne láthassák, ót rendbe ülnek, az öregebbek elöl. azután az ifiak, mind közönséges ruhákban, 
 akezeket el takarjak. a jób kezeket a melyekre teszik a szakállok alá. és abalt. az oldalra, aleg régieb és a leg tanultab közöttök, közébbe megyen. és nékik beszél, az ö beszéde fontos, de nem tzifrázot, mindenek nagy tsendeségben halgattyák.

A mértékleteséget nálok, ajó erköltsök fundámentumának tarttyák, senki semi eledelel nem él nap le menetele elöt. adván a napot alélek gondgyára. és atanulásra. és az éttzakát atesti gondra, de még annak is tsak egy kevés részit adgyák atestnek, vannak olyanok a kik harmad napban tsak egy szer esznek, mások akik hat napban egy szer. A szombat nap nálok nagy tiszteletben vagyon, minden testi munkát azon félben hagynak, de azon anapon esznek, ugy bánván atestekel. valamint egy oktalan álatal. akinek eni adnak. a munka után. Az ö eledelek tsak közönséges. és kevésböl áll, tsak száraz kenyeret esznek sóval, és vizet isznak, A leg kényeseb. Isopot teszen a kenyérhez. Egy szoval tsak anyit isznak. hogy szomjuhal meg ne halyanak, és anyit esznek. hogy a gyengeség, és az éhség le ne nyomja öket., az ö köntösök igen közönséges. tsak épen hogy magokot bé takarják, ahidég vagy a nagy melegek ellen., télben vastag posztobol valo palástot viselnek. nyárban len vásznat hordoznak. mindenben a szemérmeteséget követik. mint az igazságnak leányát, és kerülik a hejábanvaloságot. és a szükségen felyül valot. mint a hazugságnak leányit.


 A hét szám közötök nagy tiszteletben vagyon, nem tsak meg nyugosznak. minden hetedik napon. ugy mint, minden szombaton, de az ö fö Innepjek, hét hét mulva esik, tudni illik a Pünkösd, azon a napon mind esze gyülnek, fejér köntösben. hogy imádkozanak, és egyenek örömel, Az ebédlö házban léven. mind fent álva. sorjában, fel emelik kezeket. és szemeket. az ég felé, és azon kérik az Istent hogy áldgya meg az eledeleket, meg engedik hogy az Aszonyok ót jelen legyenek, de azok mind szüzek, és idösök többire, a kik szabad akaratbol adták magokot a szüzeségre, az imádság után, az asztalhoz ülnek, a kik a szerzetben leg régiebbek. 
 azok elöl ülnek. azutan az ujjabbak, mivel ö közöttök nem vigyáznak az öregségre. hanem a szerzetben valo régiségre., az asztalnál a férfiak jóbb kéz felöl ülnek, az Aszonyok bal kéz felöl, ök az asztalnál. nem ülnek, hanem feküsznek a régi szokás szerént. gyékényeken, Az asztalnál oly nagy tsendeség vagyon, hogy még a lélegzetet is lassan kel venni, Azokot, a kik asztalnál szolgálnak. aleg iffiabbak, és leg jóbb erkölcsüebbek közül választtyák, mivel közöttök nintsen szólga, azok örömel szolgálnak, söt még azon igyekeznek. hogy meg elözék kinek kínek. szükségit, hogy semit ne kellesék kérni. Azok a kik szolgálnak, ugy tekentik az asztalnál valokot mint Attyokot, és fiui szeretettel. és tisztelettel vannak hozájok, ót bort, vagy más részegittö italt nem isznak, se hus, se semmi gyenge eledel ót nintsen. hanem az öregeknek, és a gyengéknek. meleg vizet adnak, és hideget a többinek, A kenyér mellé, semit mást egyebet nem tesznek a sónál, hanem a kényesebbek, tehet Isopot a kenyér mellé, Imé illyenek az ö leg nagyob vendégségek


 Az ebéd alat valamelyik a szent irásbol valamely kérdést teszen. amelyet vagy maga. vagy másnak hagya meg fejteni, azt pedig rövid, és értelmes beszédekel, A jelen valok. azt nagy tsendeségel halgattyák, és valamely jel által. értésire adgyák. hogy meg értették amit mondot, abeszédnek vége léven., minden ditséretet ád néki örömel, és aki beszéllet, fel kél, és az Isten ditséretire valo éneket énekel, a többi is mind fel kelnek és figyelmeteségel halgattyák, és avége felé mind reája felelnek. az Aszszonyok, valamint a férfiak.

Az után az ifiak. akik szolgáltanak, az asztalt a melyröl szó volt. elé viszik. a melyen vagyon A szent eledel, ameg költ kenyér., a só, és az Isop., emlékezetire annak a szent asztalnak a mely a szent helyben vagyon, Azok akik azt tarttyák hogy a Therapötusok keresztyének lettek volna, azt akarják, hogy az az asztal, és az a szenttséges eledel. az Eucharistia lett volna. A 
 melyröl philo oly homalyoson szollot., mivel az elsö hivek nehezen beszéllenek vala az idegenek elött, arrol atitokrol; philo azután azt mondgya, hogy az étel után. az éttzakát szent foglalatoságokban töltik, ezt is az elsö keresztyéneknek gyülekezetekre lehet szabni. a kik gyakorta virasztottanak egész éttzaka.

A férfiak, és az Aszonyok fel kelvén tehát, a közepin a vatsorálo haznak, két részre oszolnak, egy részre. a férfiak. másra az aszszonyok. és mindenik résznek az elötte valoja, olyan személy. a melyik leg tiszteleteseb, és aki leg jóbb énekes, ezek külömb féle énekeket énekelnek az Isten tiszteletire. némelykor mind egy szers mind énekelnek, némelykor külön külön, azután. minek utánna sokaig tántzolt volna akét rész külön külön, mind a két rész esze elegyedik., mint valamely szent el ragadtatásbol, ugy anyira hogy az férfiakbol, és az Aszonyokbol álló, két Chorus, egy Chorusá lészen., annak atántznak követésire, a mely volt averes tengeren valo által menetel után. a hol Mojses tantzolt. a férfiakal, és Mária ahuga az Aszonyokal, A férfiaknak vastag szovok, esze elegyedvén. az Aszonyoknak vékony szavokal. 
 gyönyörködtetö zengést okoznak, E szerént töltik el a pünkösd éttzakáját. ugy anyira hogy más nap reggel. még frisebbek. mint mikor esze gyülekeztek vala.

Mihent a nap kezd fel tettzeni, minyájan nap keletre fordulnak, és fel emelvén kezeket az ég felé kérik az Istent. hogy szerentsés napot adgyon nékik, hogy üsmértesse meg vélek az igazságot, és értelmes lelket adgyon nékik. Ezek az imádsagok után, kiki a maga lako helyében megyen. és a rend szerént valo foglalatoságokot követik. Illyen vala a Térapötusok élete, a kik Egyiptumba éltenek philo idejében, a ki is Alexándriában élt. abban az idöben. a melyben szent Márk ót fundálá a keresztyéni Anyaszent egy házat

A sok számu hivek, a kiket szent Márk a hitre téritette vala Alexándriában, fel serkeszték a bálványozo papokot. és a buzgo pogányokot, fel lázaszták az egész várost szent Márk ellen, és fel tevék magok közöt hogy meg öllyék, Szent Márk, pedig, hogy oly ók nélkül a halálra 
 magát ne tegye, azt gondolá hogy magát valahová el vonnya, de nem akarván az Anyaszent egy házát pásztor nélkül hagyni. Anianust választá arra, a kit leg elöször meg téritette volt, és 
 Alexandriai püspöknek szentelé. Ez igazgatá leg elöb ször ezt az Anyaszent egy házat Szent Márk után, Azt mondgyák. hogy szent Márk. három papot, és hét diakonust ada melléje, és ezeken kivül. tizen egy személyeket. a kik segittsék. maga pediglen viszá tére pentapolisba, ahol két esztendeig marada, onnét viszá jöt Alexandriába, és örömel látá. hogy a hivek meg szaporodtak. mind a számba, mind a lelki kegyelmekben. ujontába el hagyá Alexándriát, és talám Romában mene. mivel az Orientalisi Chronica. azt tarttya. hogy jelen volt, amidön ót szent Péter, és szent Pál meg öletének, a közönséges eszt 66 dikában


 Azonban pedig szent pál, és szent Barnabás Antiokiában valának, a midön némellyek 
 Judeábol érkezvén. azt akarák el hitetni., hogy a környül metélés nélkül. nem lehet üdvezülni azoknak pedig nem vala semi parantsolatok az Apostoloktol. hogy ezeket tanittsák, 
 némellyek az Atyák közül azt tarttyák, hogy az eretnek Cerinthus és az ö követöi akarák 
 tanitani, hogy a törvénynek Céremoniái szükségesek az üdveségre. Pál és Barnabás, fel kelvén az Évangyéliumi szabadság mellet., azt el végezék, hogy ök. meg más Atyafiakal Jérusalemben mennének az Apostolokhoz és az régiekhez, hogy vélek közöllyék ezt a dolgot. 
 az Isten magais meg jelenté nékik hogy oda el mennének. Pál. és Barnabás el indulának tehát Antiokiábol, Titus el mene vélek. és talám még mások is, által menvén Phenicián, és samarián. meg beszéllik vala mentekben a hiveknek, hogy az ur mitsoda kegyelmeségit mutattya apogányokhoz is. a hitre hiván öket. Jérusálemben érkezvén pedig szerentsésen, igen jól fogadák öket, De ez az Anyaszent egy ház is, tsak nem olyan bajban volt, valamint az Ántiokiai, a törvénybéli Ceremoniák iránt, mivel némely keresztyének, akik farisaeusok. valának, azt akarák, hogy a meg tért pogányokot, a környül metélésre, és atörvény meg tartására kel kénszeríteni,


 Az Apostolok, és az öregek, gyülést tartának, szent péter. szent János, és a kis Jakab, valának elsök a gyülésben, lehet hogy mások is voltak az Apostolok közül. nem számlálván szent pált. és szent Barnabást, egy szoval. a gyülésben valának mind azok. akik a Jérusalemi Anyaszent egy házba elsöbbek valának, Minek utánna mindent jól meg visgáltanak volna, 
 szent péter fel kele, és monda, Atyám fiai, azt tudgyátok, hogy az Isten már régen választot engemet arra, hogy anemzetek az én számbol. halgasák az ö Igéjit. (it a kornélius meg térésit érti:) és a hitre vezese öket. Az Isten a ki a sziveket üsméri. bizonyságot tett rollok, és meg elözte itéletünket, szent lelkét adván a nemzeteknek, valamint minékünk., semi külömbséget nem tet közöttök és közöttünk, meg tisztitván sziveket ahit által, Miért akarják tehát mostanában az Istent kisérteni, olyan jármat adván atanitványokra, a melyet se mi, se a mi Atyáink nem viselhettük. Es mi azt hiszük, hogy az Isten kegyelme által. szintén ugy üdvezülnek, valamint mi.

Az egész gyülekezet erre semit nem mondá, hanem azt halgaták. hogy pál és Barnabás elé beszéllék. hogy az Isten mitsoda tsudákot tett volna általok. a nemzetek közöt, azt hogy el végezék, Szent Jakab. a Jérusalemi püspök, erösité mind azt, a mit szent péter monda, ezekel a szokal, hogy az Isten elöre meg mondatván a nemzeteknek meg térésit. és hívatását ahitre, 
 bé is tölti munkáját, és véghez viszi szándékját; annak okáért, mondá, én azt itélem, hogy nem kel háborgatni azokot akik a nemzetek közül meg térnek, hanem tsak arra kel öket kötelezni, óhják magakot abálványozástol. a paráznaságtol. a fojtot hustol, és avértöl.: Mert Mojsesnek régi idöktöl fogva vannak minden városokban kik ötet hirdesék a synagogakban. ahol minden szombaton olvastatik.

A koron az Apostolok, az öregek. az egész Anyaszent egy hazal. el végezék. hogy valakit Antiokiában küldenének pálal. és Barnabásal, aki oda el vinné a gyülésnek végezésit,

választák tehát Judást, a kit Barabásnak is nevezték, és silást, ezek fövebbek valának az Atyafiak közül. a kiknek egy levelet adának kezekben. a melybe evala irva. „Az Apostolok, az öregek. és a Jérusalemi Atyafiak, azoknak a pogányságbol valo meg tért atyafiaknak, kik Antiokiában. syriába, és ciliciába vannak köszönetünket, Hallottuk, hogy némellyek közüllünk meg háboritottak titeket. fel háboritották lelkeiteket. kiknek nem volt arra parantsolatok, Tettzet nékünk egybe gyülteknek, hogy férfiakot válaszunk, és hozátok küldgyük a mi szerelmesinkel. Barnabásal. és pálal, oly emberekel. kik az ö lelkeket. a mi Urunk Jésus kristus nevéért adták. küldöttük azért Judást, és silást, kik magok is azokot meg beszéllik 
 néktek szoval, Mert tettzet a szent Léleknek és nékünk, hogy semi töb terhet reátok ne tegyünk, hanem ez szükségeseket, hogy meg tartoztassátok magatokot abálványoknak áldoztattaktol, avértöl, a fojtot hustól, és aparáznaságtol, melyektöl meg örizvén magatokot, jól tselekesztek. legyetek egésségben.”

Szent pál ebben az uttyában, a hivek, és az Apostolok eleiben terjeszté közönségesen. 
 atudományt a melyet a nemzeteknek prédikálá, és arrol különösön tanátsot tartot a föveb rendüekel, Barnabás, és Titus Jelen létekben, nem azért hogy szükségé lett volna arra hogy 
 magát bizonyosá tegye a tudománynak igaz voltárol. a melyet prédikál vala, vagy hogy szüksége lett volna annak atudománynak arra. hogy mások jóvá hagyak, meg erösittsék mivel ö azt, a kristustol, magátol vette volt, de szükséges volt, bizonyosá tenni másokot. predikálásának igazságos voltárol. meg mutatván azt. hogy semit olyat nem tanit. a mit minyájan az Apostolok jónak ne hagynák, szent péter, szent Jakab, és szent János, a kikel az iránt. végeze. semi fogyatkozást nem találának, se ahoz nem tettenek, ezek örömel láták akegyelmet. a melyet az Isten tett volt véle, és által láták, hogy az Isten ötet a Nemzetek Apostolává rendelte volna, valamint szent péter a sidóké volt, Erre valo nézve meg egyesülének véle, és Barnabásal, kezeket is nyujták nékik az egyeségnek, és a szövettsegnek jelül, hanem a szegényekre valo gondviselést hagyák nekik, ugy mint, hogy a pogányságbol meg tért hiveket arra inttsék hogy segittségel legyenek ajerusálemi attyokfiaihoz, mivel ezek eleinte mindgyárt, minden joszágokot eladván. és azt közre tévén, igen nagy szegénységre jutottak vala, az után hogy az sidok üldözni kezdék öket, és ki fosztani öket még abbol akevésböl. a mi még maradot volt nékik, szent pál örömest véghez vivé ezt a dolgot, és meg 
 fogják látni. ebben ahistoriában. hogy mit tselekedék. a jérusálemi szegényekért.

Titus, a kit szent pál Jérusalemben vitte vala el magával. pogány szüléi valának, és a hitre 
 térvén, szent pál nem itélé szükségesnek hogy a környül metélésre kénszeríttse,. Azok akik azt tarták hogy szükséges volna az Anyaszent egy házba meg tartani a törvénynek Cérémoniáit, igen kezdék arra eröltetni szent pált hogy Titust környül metéltesse, azért hogy el mondhasák hogy magais szükségesnek itélné a környül metélést. de pál nem akara soha is arra állani, a több Apostolok sem kénszeritték arra; nem azért hogy az Apostol. kárhoztatta volna a környül metélést, holot kevés idövel azután. még maga metelé környül szent Timotheust, hanem nem akará semmiben is meg sérteni az Évangyéliumi szabadságot, nem tudgyuk Titusnak se hazáját, se kik voltak az ö szüléi, se hogy mi formában volt az ö meg 
 térése, hanem azt tudgyuk hogy szent pálhoz mindenkor hüségel volt, a régiek azt mondgyák, hogy az ö tolmátsa, és secretariusa volt. ö rolla gyakorta lészen szó ebben ahistoriában.


 Judás, és Silás. akiket a Jérusalemi gyülés Antiokiába küldötte vala, mind a ketten proféták valának, és elsök, a Jérusalemi atyafiak közöt. és lehet, hogy a hetven tanitványok közül voltak, A historia nem mond nékünk semit is a judás életéröl, a kít Barsabásnak is nevezték, hanem silás eleinte mindgyárt szent péterhez adá magát. ugyan ö ís vivé el alevelet, amelyet ez az Apostol ira az Ásiai hiveknek. a pontusi, Galatiai. és a Bythíniaiaknak, a Jérusalemi gyülésnek is levelét. egyik ö vivé Antiokiaban. a hol mulata, és azután, egészen szent pál mellé adá magát, és akit elsem hagyá többé se utozásiban. se predikálásiba. azö neve. gyakorta emlékezetbe vagyon. ennek az Apostolnak leveleibe.

A Jerusalemi gyülésnek követyi Antiokiaba erkezvén, a tanítványokot esze gyüjték. és alevelet 
 meg adák nékik. a melyet atemplomba el olvasván. igen nagy örömet. és vigasztalást ada ahiveknek. Judás, és silás, tellyesek lévén ömagok a szent lelekel, és a jövendölésnek, és a beszednek ajándékja lévén bennek, meg vigasztalák. és meg erösiték az atyafiakot beszédekel, és minek utanna egy darab ideig maradtanak volna Antiokiában. a hivek viszá küldék öket Jerusálemben., de silás jobban szereté ót maradni, hanem judás viszá tére jérusálembe az Apostolokhoz. pál és Barnabás még ót maradának egy ideíg, szent péter maga is oda mene. a keresztyének látogatásokra, és hogy maga meg lassa mitsoda rendbe volna az az Anyaszent egy ház. a kinek ö volt a fövebb fundátora.


 Ez az Apostol eleinte mindgyárt. apogányságbol meg tért hivek közi elegyité magát. és ett vélek. valamint a sidokal., nem ís vigyáza atörvénytöl meg tiltatot husokra. ebben, ahoz akará magát szabni. a mit maga végezet vala el a Jerusálemi gyülésben. de holmi keresztyén sidok Ántiokiaban erkezvén jérusalemböl.., az Apostol el kezdé magát vonni a pogányságbol. meg tért hivektöl. nem akarván vélek enni, mint egy tettetésböl, és emberi tekéntetböl. a jerusalemböl jöt sidokra valo nézve, a mely tselekedetböl. azt gondolhatták. hogy a törvénybéli Cérémoniáknak meg tartását szükségesnek tartaná leg aláb a sidoknak, és hogy azok alá akarná vetni még anemzeteket is. Ez igy lévén meg sértené a Gyülésnek hatalmát, a melyet maga tartotta. és meg mozditaná az Anyaszent egy háznak rend tartását,

A szent péter. példája. arra vivé az Antiokiaí keresztyén sidokot, hogy ök is tettetésböl, és emberi tekéntetböl. el vonák magokat a meg tért pogányoktol. akikel. adig a hitnek szabadságába éltének, nem kötelezvén magokot. a törvénybéli tartásokra, de söt még Barnabás is a példát kezdé követni, szent pál pedig látván hogy nem egyenesen járnának, és nem az Evangyéliumnak igazsága szerént. Meg feddé szent pétert, és szemben álla véle, mindenek hallottára, mondván néki, hogy nem jól tselekeszik, a maga példájával arra kötelezi a nemzeteket hogy a sidok törvénye szerént élyenek A mint is hogy, ha a szent péter példáját követték volna, szükséges let volna a nemzeteknek. a törvény Ceremoniáit meg tartani, és a hiv sidoknak, nem kelletet volna. oly igen esze elegyiteni magokot ameg tért pogányokal, valamint azt el kezdették volt, a miolta a nemzeteknek egy szer meg nyitaték a hitnek kapuja szent péter, alázatoságal, és tsendeségel vevé a pál feddésit. és a semmiben meg nem kisebbité az egymáshoz valo betsületet. és szeretetet. mivel ök egyebet nem kerestek, hanem az igazságot, és az Anyaszent egy háznak épületit.


 Idövel az után pál mondá Barnabásnak, hogy szükséges volna meg látogatni az Anyaszent egy házakot. a melyek fundáltak volt Asiában., és másut, had látnák meg mitsoda állapotban volnának., Barnabás arra reá álla, de akará magával vinni Mark Jánost. akí is amint ide fellyeb meg láttuk volt el hagyta vala öket az elsö utozásokban. tsak könnyen, pál kéré arra. hogy gondolná meg azt, hogy nem volna helyes viszá venni magok mellé azt. a ki öket el hagyta vala pámfiliában, és a ki öket nem akará követni a szolgálatban, szent Barnabás nem álhatván a szent pál mondásira. akor meg válának egy mástol,. mind azon által a tekélletes szeretetnek kötele meg marada közöttök., Barnabás maga mellé vevé Márk Jánost. és Cyprus szigetiben mene, ahol meg erösitté a hiveket ahitbe,


 szent pál pedig maga mellé vévén silást, el indula hogy meg latogassa a syriai, és a Ciliciai Anyaszent egy házakot, mindenüt ahol. el mene, azt hagyá a hiveknek. hogy meg tartanák mind azt, valamit. a Jérusalemi gyülés parantsolna, és erösitti vala az Anyaszent egyházakot 
 ahitben intésivel, ugy anyira hogy a hiveknek számok minden nap nevekedik vala, illyen formában Derben érkezék, azután Lystriában. ahol egy Timotheus nevü tanitványra talála, ennek az Annya sidó aszony lévén. akeresztyenségre tért volt. az Attya pediglen meg maradot volt. abálványozásba, Timotheus még gyermek korában meg tanulta vala ahit agazatit. azö Anyátol Eunicatol, és meg más attya fiátol Loidátol, akik mind aketten idején a hitre állottak vala, szent pal. Timotheusban. sok tudományt, buzgoságot, és ártatlanságot látván. maga mellé vevé, és környül metélteté, nem azért hogy azt szukségesnek tartotta volna lenni, hanem azért. hogy asidok azon meg ne ütközenek, akik nem társalkodhattak. az olyanal. aki nem volt környül metélve. szent pál pedig mindenkor a sidokon kezdí vala el a prédikalást, a midön valamely városba megyen vala, a tartományban lévö sidok pedig minyájan tudgyák vala, hogy a Timotheus attya bálványozo lévén, nem volt környül metélve a nyoltzadik napon mint a sidok, azt is el gondolhatni. hogy akoron már az ö Attya meg holt volt, mivel szent pál környül metélteté. minden akadály nélkül. Timotheus sem ellenzé, tudván hogy szent pál azt 
 jó okért tselekedné.

A midön pál, silás. és Timotheus keresztül mentek volna, frigián, Galatián, A szent lélek nékik meg tiltá hirdetni az Isten Igéjét Ásiában. és Mysiában menvén, által akarának menni Bitiniában, de a Jésus lelke. azt nékik meg nem engedé. ez igy lévén Troádba menének, szent pálnak ebben avárosba látása volt. a melyben egy olyan embert láta. a kit mind nyelvéröl, mind köntöséröl Mácédoniainak tartá lenni, az az. ember arra kéré ötet. hogy menne által Macedoniában, hogy azt meg segitené, Azt tarttyák, hogy az az Macedoniai ember., a gond viselö Angyala volt Macedoniának. kérvén arra szent pált. hogy vinné oda a hitnek világoságát.


 Más nap. pediglen el készülénk hogy Mácédoniában által menyünk, Mondgya szent lukáts. aki az Apostolok tselekedetét irta, nem kételkedvén abban. hogy az Isten minket oda ne hina. az Évangyélium predikálására. Azt el hihettyük, hogy szent lukáts még akor adá magát szent 
 pál mellé. akit azután el sem hagyá, szent lukáts syriaban lévö Antíochiai volt. és minek elötte a hitre nem tért volna, pogány valláson volt. az ö mestersége doktori mesterség volt. azt tarttyák hogy nem volt házas. semi különös dolgot nem tudnak az ö meg téréséröl, szent Hieronimus, ötet, szent pál lelki fiának nevezi, ezel mint ha azt adná értésünkre. hogy az 
 Apostol téritette volna meg, szent lukáts az Apostolokot igen gyakorolta, és szorgalmatoságal esze gyüjtötte mind azt, amit hallot volt tölök a kristus tsuda tételeiröl, és tudományárol, az is ki tettzik irásibol, hogy üsméretes let volna a szent szüzel. a kiröl sok különös dolgot ád elönkben Évangyéliumában, azt tarttyák hogy az Apostolok tselekedetét, szent pálal, Romában valo létiben irá. ezekröl beszéllünk ez után.

szent pál, silás, Timotheus és lukáts hajora ülének, hogy Troádbol. Macédoniában menyenek, leg elöször, Sámothraca szigetét érék más nap neapolisban érének, a mely atenger parton valo városa Mácedoniának. és onnét filippiben. efö városa Mácedoniának, a Romaiak birták, ót maradának egy nehány napokig. szombat napon pedig ki menének a városbol. a folyo viz mellé. ahol vala aproseuquium. vagy is az oratorium, a hol rend szerént imádkoztanak, a sidok, mivel a filippi sidoknak hihetö hogy nem vala synagogájok se avárosba. se avároson kivül. hanem proseuquiumok vala. eszerént nevezik vala. az oratoriumokot. a hová 
 gyülekeznek vala ímádkozni. Ezek a proseuquiumok. nagy keritet hellyek valának. a mezöben. theátrum formára. de fedetlen.

Addig amég a sidok azon helyre gyülekeztenek volna, pál atársaival le üle, és beszéleni kezde az aszszonyoknak akik ót jelen valának, akristus Jésusrol, vala atöbbi közöt egy lydia nevü aszony, Thyatiratiabol valo, bársonyt árult, e nem volt sido nemzet, hanem a sido vallásra állot volt, és az Istent szolgálta, a ki halgatván a szent pál beszédit az Isten meg nyitá szivit. és a hitre álla, és meg keresztelteték az egész tselédivel, azután arra kénszerité az Apostolokot hogy hozája mennének szállásra, a kik meg nem vetheték kérésit.

Ugy történék egy más szombaton, hogy pál atársaival. a imádkozo helyre menvén. egy rab leányt találának elöl. ez ördöngös volt, aki jó szerentsét vagy jövendöt mondatot véle, és azért, agazdájának nagy hasznot kereset, ez a leány kiáltani kezde, szent pál, és a társai után, mondván, ezek az Emberek a magoság béli Istennek a szolgai. a kik néktek az üdveségnek uttyát hirdetik, egy nehány napokig meg nem szünék ezeket kiáltani. Az ördög ez által. azt keresé, hogy szent pál ellen vagy üldözést indittson ha ötet ki üzi a leánybol. vagy magának még nagyob hitelt tsinályon, hogy ha szent pál a leányba szenvedi ötet. De szent pál nem szenvedhetvén azokot a ditséreteket. a leányhoz fordulva, és mondá az ördögnek. A kristus Jesus nevében parantsolom néked meny ki ebböl a leányból. és az ördög azonal el hagyá.

A gazdái pedig ennek aleánynak látván hogy meg fosztattak anyereségtöl, meg fogák pált. és silást. és a birák eleibe vivék, vádolván azal öket. hogy a várost fel háboritanák. új vallást, és szokást akarván fel álitani., a melyek ellenkeznek a Romai törvényel, és hogy azö városokot sok Romaiak lakják, Anép arra fel lázadván, kiáltani kezde ellenek. A birák pediglen meg nem visgálván adolgot. se idöt nem adván nekik a magok menttségére. a köntösököt el szaggattaták, és mindenek láttára meg ostoroztaták az ö hátokot, és vállokot, az illyen állapotban. akit meg ostoroztak. a köntösit lenem vették rolla, hanem el szagatták, a verés után szent pált, és silást a tömlötzbe küldék. meg parantsolván atömlötz tartonak. hogy vigyázásal lenne reájok. a ki is atömlötzben tévén öket. a labokot kalodában tevé, a kiknek. a sebes hátokon kelleték fekünni.

Pál, és silas éjfél tályban. imádkozni kezdének, és az Isten ditséretire valo énekeket éneklének, akoron egy szers mind nagy föld indulás lön, ugy anyira. hogy aháznak fundamentumi meg mozgának, a tömlötznek minden ajtoi meg nyilának, és a foglyokon valo lántzok. el szakadozának, A tömlötz tarto. fel serkenvén. és látván atömlötznek minden ajtait nyitva. ki huzá akardgyát. hogy magát meg ölye, gondolván. hogy arabok mind el szaladtanak volna, anéki életében járó dolog volt. De pál nagyon kiáltá néki. meg ne ölyed magadot. mivel minyájan it vagyunk. A koron a tömlötz tarto gyertyát hozatván, bé mene atömlötzbe, és a lábaihoz borulván pálnak, és silásnak, ki vivé atömlötzböl, és a maga hazához vivé öket. és mondá nékik, uraim. mit tselekedgyem hogy üdvezülhesek. felelék néki. hidgy az ur Jésusban. és üdvezülsz mint te. mind az házad népe, azután az ur Igéjét hirdeték néki, a tömlötz tarto hitt az egész háza népével. meg is kereszteltetének ugyan azon étzaka, a tömlötz tarto meg mosá azö sebjeket. eniek ada, és nagy örömbe vala az egész háza népével. akegyelemért. hogy azurban hiszen

Más nap regel abirák meg izenék atömlötz tartonak hogy botsátaná el pált és silást, atömlötz tarto mindgyárást mene a város szolgaival. pálhoz és siláshoz. akik viszá mentenek vala atömlötzbe. hogy meg mondaná nékik a parantsolatot, De pál mondá aváros szolgainak. Minek utánna minket mindenek láttára meg ostoroztak volna minden törvény nélkül, mí akik Romai polgárok vagyunk, és minek utanna a tömlötzbe tettek volna. már mostanában titkon akarnak el botsátani. az ugy nem lészen. Hanem jöjjenek ö magok meg szabaditani minket,, Azt közönségesen tarttyák. hogy pál Romai polgár let volna. de hogy silás alet volna. a nem bizonyos. törvény nélkül pedig egy Romai polgárt. se meg nem verhették. se atömlötzben. nem tehették.

A város szolgai viszá térvén tehát a birokhoz, meg mondák apál válaszát. akik meg ijedvén hozája menének botsánatot kérni. és minek utánna a tömlötzböl ki vették volna öket. arra kérék hogy a városbol mennének ki, ne hogy a sidok. vagy a filippí béli pogányok ujab eröszakot ne tegyenek rajtok, ki menvén tehát atömlötzböl., a gazda aszszonyokhoz lydiahoz menének, és ót találván az atyafiakot meg vigasztalák öket. és azután el indulának Az oltátol fogvást a filippi béli hívek mindenkor nagy szeretettel valának szent pálhoz. és minden alkalmatoságokban. meg mutatták valojaban. hozája valo hálá adoságokot. küldvén néki 
 pénzböl álló segittséget, és más egyebet, pénzt küldöttek néki korintusban. kétszer Thessálonikában, és Romában.


 Szent pál atársaival. el hagyván filippit. Amphipolisba menének. ez a város közel vagyon 
 atengerhez, és onnét Thessálonikában érkezének, Macedoniának fö városa., a sidoknak ót egy synagogájok volt, pál szokása szerént oda mene egy szombaton., és a szent Irásokbol beszélle nékik azon anapon, és a következendö ket szombaton, meg mutatván nékik hogy a kristus Jesus volt az a Messiás akit aproféták meg jövendöltek volt, a kinek mind szenvedni. mind fel támadni kelletet. némellyek a sidok közül hittenek, pál és silás mellé adák magokot. a nemzetek közül pedíg sok számuan Isten félök. nagy renden lévö aszonyokal. a hitre állának, az Isten sok tsuda tételekel erösité meg a pál prédikatioit. és a szent Léleknek egy nehány féle 
 hatalmával. Ezen város béli hivek idövel sokat szenvedenek amagok felekezetektöl. ugy 
 anyira. hogy szent pál öket a több hiveknek. például adgya, ajó erköltsben., és abékeséges türésben


 Szent Jáson nevü keresztyénél volt szálláson, ahol az Apostoli munkák nem tartoztaták hogy kézi munkat is ne dolgoznék, azért hogy senkinek terhére ne lenne. és azért is hogy példát adna a munkás életre. akristus tanitványinak, Egy napon, a Thessalonikai sidok nem igazán valo buzgoságbol. magok mellé vévén holmi hamis alá valo embereket. avárost fel lazaszták. nagy seregel menének a Jáson házára. hogy onnét ki vonnák pált, és silást, és a piatzra vinnék anép eleiben, de öket nem találván. Jasont és más keresztyéneket a birák eleiben vivék. kiáltván. ihon ezek háboríttyák fel avárost, Jáson szállást adot nékik, ezek tsak háboruság indittok, a kik fel akarják támasztani a föld népit, bizonyitván azt. hogy az a Jésus a kit predikállanak, az a valoságos király akinek kel engedelmeskedni, az illyen kiáltásokal. fel inditták a népet. és a birákot, akik halgaták öket. de Jáson. és a többi kezest állitván és fogadván hogy pált, és silást elé állittyák ha a szükség hoza. el botsáták öket, és azon éttzaka. lopva ki vivék pált. és silást avárosbol, hogy Béréa varosában mene. a Thessálonika béliek. pedig nem látván többé öket. Jásont sem kénszeritték semire. az után

Béréa nem mesze vagyon Thessálonikához, és a Béréai sídok sokal emberségesebek, és tsendesebek valának a Thessálonikai sidoknál. szent pál a synagogában menvén. a sidok kedvesen. és buzgoságal halgaták ötet. meg visgálvan az irásokot. hogy ha a mit pál mond, igazaké. és hogy ha meg egyezneké a profétákal mind azok, a mit Jésusrol mondanak, sokan a sidok közül meg gyözetetvén az igazságtol. a hitre állának. söt feles számu pogány férfiak, és elö kellö aszonyok a kereszttséget fel vevék, De a midön a Thessalonikai sidok meg tudák hogy pál Béréában predikálana. oda menének, és a népet fel inditták ellene, az atyafiak nagy siettségel ki vivék pált a városbol. silás, és Timotheus ót maradának, hogy meg erösitenék az új hiveket.


 szent pál. hajora ülvén. Béréába, Áthénesbe érkezék. azokal. akiket melléje adták volt hogy oda kisérjék. Athénes. abban az idöben. leg hireseb város vala. mind atudományokra. mind a filosofiára, mind az ékesen szollásra valo nézve. az egész Imperiumbol. oda mennek vala tanulni. minden féle szép dolgokot. De a babonaság oly nagy volt ót, hogy minden féle Isteneket imádnak vala. nem is választhata szent pál szeb theátrumot akristus Jésust predikálására, az Isten oda vezetvén ötet Béréában viszá küldé azokot akik el kisérték vala ötet, meg izenvén silásnak. és timothéusnak, hogy mentöl hamaréb Athenásba jöjenek, A még pedig oda. érkeznének szent pálnak fel indula a lelke benne, látván. hogy egy olyan város, aki oly tudos, még is oly el merült a bálványozásba, minden nap beszélget vala a piatzon a filosofusokal, a sinagogában is el megyen vala beszélleni a sidoknak és azoknak kik az Istent félik vala, némely Epicurius, és stoikus filosophusok. vetekedvén véle, szó szaporitonak. szofia beszédünek tarták lenni, vagy olyanak aki uj Istenséget akarna fel álitani. mivel ök azt gondolták. hogy a kristus Jésus akiröl szent pál beszél vala nékik. olyan Isten volna, valamint az ö hamis Istenek., vagy egy olyan új Isten. a ki judéában mutatta meg magát, vagy tsak talám pál találmánya.

Meg fogák ötet. és az Areopagusba vivék mondván néki, meg tudhatnoké mi azt te tölled hogy mitsoda új tudomány. az. a melyet te hirdesz.,? nem vala szabad egy különös embernek, magátol új Isteneket bé venni, az a hatalom, az Areopagusba lévö birákot illette. szent pált pedig arrol vádollyák vala, az Athénás béliek pedig. és az idegenek. kik közöttök laktanak, az idöt tsak abban töltötték. hogy hireket mondgyanak. és halyanak, evala az ö leg nagyob foglalatosagok Ez okáért, azt nem lehet tsudálni, hogy szent pál aki oly rend kivül valo dolgot hirdetet nékik, ha a fel inditotta elméjeket, és ha a birák eleiben vitték az olyan dolgot. a mely a vallások fundámentumát illetné. pál a birak elöt lévén tehát. mondá nékik. Athenás béli urák. ugy tettzik hogy felette szorgalmatosok vagytok az Istenek szolgálattyába [szolgálattyá. ba], mivel meg visgálván faragot képeit Isteniteknek, egy olyan oltárt láttam. a melyen avagyon irva. Az üsméretlen Istennek. ugyan azt az Istent hirdetem tehát én ma néktek, akit ti imádgyátok és nem üsmeritek, Azután a menynek foldnek Istenéröl beszélle nékik. aki nem lakozik az emberi kéz által tsinált templomokban. önintsen mesze egyikünktöl is. mivel ö benne élünk. és ö általa élünk, és mozgunk.: Az Isten öröktöl fogva. és tiszta lélek lévén. nem lehet néki semmi testi formát adni: ö mindnyájunkot a penitentziara hi, és egy nap meg fogja itelni az eleveneket, és a holtakot, a kristus Jesus által. akit minden embereknek birájává tette. és a kit fel támasztotta. aholtak közül.

Ezekre a szokra, félben hagyaták beszédit. némellyek meg neveték a halottak fel támadását. némelyek mondák, mászor meg halgatunk erröl adologrol. szent pál ezek után az Areopágusbol ki mene. mind azon által az ö beszéde nem vala haszontalan. mivel némelyek a 
 halgatok közül melléje adák magokot. atöbbi közöt. egy Dénes nevü tanáts ur, es egy Damaris nevü Aszszony., és más többek, némellyek arégiek közül azt tartották, hogy ez az 
 aszony, a Dénes felesége let volna. Dénes volt leg elsö Athenasi püspök. martyrságot szenvedet, és semi különös dolgot nem tudnak életeröl.


 Szent Timotheus szent pál mellé érkezék Athénásban. de silás oda nem mene, noha az Apostol várta, talám a Macédoniai Anyaszent egy háznak szorgos dolgai nem engedték., vagy egésséginek meg változása, Timotheus egészen eleiben adá, hogy a Béréai. és a Thessalonikai Anyaszent egy házak mitsoda rendben volnának, tudtára adá azt is. hogy a Thessálonikai hivek. üldöztetnének. a magok felekezetektöl. szent pál örömest el ment volna látni öket, hogy meg erösittse. és vigasztallya öket., de tsak Timotheust küldé viszá hozájok, meg fosztván magát társaságátol, és segittségitöl, hogy meg segithese jó akaroit. és kedves tanitványit azokban. az elsö. és kemény probákban.


 Idövel az után szent pál el hagyá Athénást, és korinthusba érkezék. ákájának fö városában, a leg szebb, és gazdagab városában görög órszágnak, de azt is el mondhatni. hogy a leg meg romlottab, és fesletteb város atöbbi közöt. atudományok betsületben valának. noha nem anyira mint Áthénásban, mert korintusban a lakosok inkab foglalatoskodnak vala akereskedésben szent pál, ót egy Áquila nevü sidonal vala szálva, a feleségit priscillának hitták, ezek nem régen erkeztenek vala Romábol. mivel Claudius meg parantsolá a sidoknak. hogy mennének ki Romábol, Aquila pedig sátor tsinálo volt. a hadi embereknek bör sátorokot tsinált, szent pálnak is azon mestersége volt, és együt dolgozot véle, hogy senkinék terhére ne lenne, de a mellet, meg nem szünek az Isten Igéjét hirdetni. és nagy buzgoságal munkálodni. akorintus béliek üdveségin, hirdetvén nékik akristust. és igyekezvén azon, hogy el hitethese, mind a sidokal, mind apogányokal, hogy a kristus Jésus egyedül valo üdvezitöje, és meg váltoja az emberi nemzetnek. tizen nyoltz holnapíg marada korintusba


 A mi a sidok, Romábol valo ki üzetéseket illeti. Claudius császártol, és amelyröl szent 
 lukáts teszen emlékezetet, azt el hihetni hogy ebben az esztendöben történt volt, vagy az 
 elöbbeni esztendöbe mivel Aquila, és priscilla tsak kevés idövel annak elötte. érkeztek volt korintusba, se josef, se Tacitus erröl nem szolnak. talám azért hogy ez a ki üzetés nem tarta sokáig. a mint ís hogy. a sidok hamar meg nyerék a viszá térést. Suetonius azt mondgya 
 nékunk, hogy a sidok ki üzetéseknek oka avolt, hogy szüntelen valo zenebonát inditottak. egy bizonyos Chrestnek ingerlésire. ez a pogány auctor. eszerént teszi fel, a ki azt gondolta. hogy a Chrest. vagy a Christus. olyan fö volt a sidok közöt. aki öket. a háboruságra, és a fel támadásra ingerlette. de azt inkáb el lehet hinni. hogy avalosagos oka annak a zenebonának. nem más volt. hanem hogy a hitetlen sidok. üldözék az olyan sidokot. kik a kristusban hittenek. A császár tartván attol. hogy vallásbéli vetekedés valamely támadásra. ne változék a sidok közöt akik igen felesen valának avárosban., a császár azért helyesnek találá, meg elözni a roszat, ki hajtván Romábol a sidokot. még a keresztyéneket is, akiket ugy tekéntették akoron., mint a sido vallástol el szakadtakot.

A midön ezek adolgok. Romában mennek vala vegben. judeában a sidok is háborgattatnak vala a szomszéditöl., Nemely Galliléaiak samarián menvén keresztül hogy jérusalemben mennyenek, a samaritánusok beléjek veszének. és meg is ölének egyet közülök, azon meg 
 boszonkodván a több haza béli társai. meg verekedének a samaritánusokal. mind a két részröl felesen elesének, A Gubernátort Cumanust, a samaritánusok meg tsinálván apénzel, tsak el halgatá a sidok panaszit. amelyeket néki tettenek, ez annál inkáb fel boszontá a Galiléa bélieket, a kik azon kivül is hajlandok valának a fel támadásra, ugy anyira, hogy fegyvert fogván, és segittséget véven Jérusalemböl. a samaritánusok tartományara ütének, sok falukot fel prédálanak, sok embereket is meg ölenek, más kapitányok nem vala, hanem egy Éléázár nevü a tolvalyoknak feje, és egy bizonyos Alexander nevü. mivel az eleje a nemzetnek. igen ellenzé ezt a fegyverkezést.

Cumánus a tartománynak Gubernátora ellenek mene. a samaritánus hadal, meg ölé egy részit ezeknek a pusztitoknak, és atöbit el szélyeszté. A sidok hová továb jobban meg boszonkodván fel tevék hogy ujontában samariara üsenek, de a népnek az elei, hamuval, és sákal takarván bé magokot. arra kénszeritték öket hogy magokot meg tartoztatnák, és ne hozanak hadakozást hazájokban, mivel az el romlására lenne Jérusálemnek. és a templomnak. végtire el hagyák szándékjokot. de ameg nem menté az országot. hogy a nyughatatlan elmék, és a kik a tolvajsághoz szoktanak, hogy el ne szélyedgyenek atartományokban. és ót ne kövesenek véghetetlen lopásokot. és huzás vonásokot, a sidok. és a samaritánusok, mindenkor egymás ellenségi, lévén, mindenkor volt valamely kis tsatályok egymásal, egy másnak lest hánynak vala, és némelykor kis hartzok is vala egymásal, eleinte mindgyárt tsak kevésbe tarták ezt a kis hadakozást. de söt még segitették kéz alat. A Cumánus, és felix Gubernátorok, a kik a 
 koron atartományban valának, és akiknek részek volt a prédában, De Cumanus tartván attol. hogy a dolognak ne lenne rosz ki menetele,. regularis hadakot külde ellenek, de annak egy reszit meg ölek a partolkodok, és abbol közönségesen valo hadakozás let volna, A syriai 
 Gubernator. Numidius quadratus nelkül. akinek segittségét kérék a samaritánusok, Tyrusban.

A sidok pedig a magok részekröl oda küldék Jonathást, a fö pap Annásnak fiát, és más több eleit Jérusalemnek, ezek minden roszat a samaritánusoknak tulajdonitták. és Cumánusnak, Quadratus, akinek a CSászár hatalmat adot volt. hogy meg büntethese még a Gubernátorokot 
 is ha vétkesek lesznek, nem akara semmit is végezni akoron. hanem kevés idö mulva samariában menvén., hogy meg ijesze azokot, akik Cumánus, és felix Gubernátorokot akarnák vádolni, felixet az itélö birák közi tevé. kedvezvén néki mert ennek az attyafia, igen hatalmas volt, Claudius Császár mellet. el végezék tehát hogy a samaritánusok voltak kezdöi azenebonának, de azt is meg mutaták. hogy sokan a sidok közül apártolkodásra hajlandok volnának, Quadratus fel fesziteté mind azokot a sidokot a kiket Cumanus rabbá tette volt és akik fegyvert fogtak volt, a Romaiak ellen., és liddába menvén. ót meg visgálá Cumanus dolgát, és meg halgatá az ellene tett panaszokot. azután. arra itélé ötet. és egy Celer nevü tribunust, hogy Romába menének. számot adni tselekedetekröl a Császárnak, és az eröszak tételekröl. melyeket követtek, ugyan azon városba. fejét véteté öt sidonak. kik a népet atámadásra ingerlék.

Quadratus a sidoknak, és a samaritánusoknak eleit Romába küldé lántzolva, hogy ót itéltessenek meg. az sidok közül valának, Jonathás. az Annás fia, Ananiás a fö pap. és a fia Ananus. a templom örzö léviták feje. A samaritánusok, és Cumánus Romában érkezvén. meg egyezének egy másal, mert az ö perek közönséges volt. és sok párt fogokot találának az udvarnál, fö képen a szabadosok pártyokot fogák. Azt jó meg tudni hogy kik legyenek azok a szabadosok, a Romaiaknál. közönséges volt, valamint a törököknél, rabokal szolgáltatni magokot de azok. olyan rabok. akiket a hadakozásban fogták el, azok közül. a kik érdemesek voltak, vagy a kik tudták a Császároknak. vagy az uraknak kedveket keresni., az olyanokot fel szabaditották. és szabadosoknak hitták, A sidokot pedig igen segitté Aggrippa. a Calcidai király, ugy anyira. hogy a Császár, meg halgatván. mind a két részt. a samaritánusokot halálra itélé. mivel ök kezdették volt el a veszekedést, a sidokot pedig viszá ereszté békeségel, Cumánust szám ki vetésbe küldé. és parantsolá hogy a tribunus Celer, viszá vitetnék Jérusalembe, a sidok keziben adasék. a városon meg hurtzoltasék. és az után meg ölesék


 Quadratus Judéában lévén, Jéruselembe mene ahusvét Innepire, ót mindent tsendeségben 
 talalván. viszá tére Antiokiaba,, illyen formában. a békeség viszá helyhezteték Judéában egy darab ideig, felix. a ki attyafia vala pallásnak, a CSászár szabadosának. judeában volt. Cumanust pedig hogy le tevék, a sidok ötet kérék Gubernátorjoknak, aki királyi hatalomal igazgatá. azt a tartományt, mondá tacitus. de rabhoz illendö észel. nintsen olyan, kegyetlenség. 
 se huzás vonás. a melyet el nem követe a sidokon gondolván hogy minden szabad a pallás atyafiának, tegyük ezekhez anyomoruságokhoz. aprédálásokot. gyilkoságokot. és tolvajságokot. a melyeket sok számu tolvajok követik vala, kik az országot pusztiták. felix kergetní kezdé öket, és fel akasztata bennek véghetetlen számuakot, Éléazár, a Dineus fia aki husz esztendötöl fogva pusztitotta a tartományt egy sereg tolvajal, felixnek meg adá magát parolára, hogy semi bántása nem lészen,, lántzra tétetek, és Romában küldék más sokakal,

Ezeknek atolvajoknak, kik az utozokot meg foszták, következének agyilkosok, ezek meg más 
 féle tolvajok valának, ezek rövid két élü kést hordoztak aruhájok alat, a töb emberek közi elegyedtenek. és fenyes napal meg szurták azt akit akartanak. ugy hogy senki nem láthata. hogy ki tselekedte, söt még ök kiáltották leg elöbször, hogy fogják meg agyilkost, e szerént bánnak vala a magok ellenségekel, és azoknak ellenségivel. kik öket meg fizették, hogy azokot meg öllyék, fö képen anagy innepekben, vásáros napokon, vagy a nagy szoroságba tselekeszik vala agyilkoságokat, ezek maradéki valának. a Gallileai Judásnak. aki annak elötte negyven esztendövel. a követöinek, a párt ütést. és a senkitöl nem függést jóvallá, ezek a gyilkosok idövel azelator nevet vevék magokra. méltán tulajdonittyák nékik, hogy ök voltanak leg föveb okai a hazájok el pusztulásának,


 Meg más nyomoruság is uralkodik vala judéában. a melyet meg jövendölte volt az ur. sok idövel annak elötte. azok valának ahitetök. és a hamis proféták. a kik meg tsallyák vala anépet rend kivül valo dolgokot mondván néki. és ugy tétetvén. mint ha az Isten sugarlaná nékik, a pusztában viszik vala anépet, hogy meg mutassák néki az Istennek tsudálatos lathato gondviselésit rajtok, biztatván hejában valo szabadságal, keszitvén illyen formában az ö elméjeket a szabadosagra, és a párt ütésre, felix ezekböl sokakot el veszte. lovas. és gyalog. hadat küldvén ellenek, mind ezek jelenték. az elméknek közönségesen valo hajlandoságit a fel támadásra. a mely orvoságokal akarák ezeket a nyomoruságokot meg orvoslani, azok egy ideig meg tartoztaták, de a gyükér tsak meg marada,


 Jonathás a ki fö pap vala. 36 ban. leg többet munkálodék abban. hogy felix Gubernátora lenne Judeának, leg inkáb az ö kérésire adá azt meg császár, ez igy lévén, azt gondolá. hogy ha tsak valamiben is. ö adna számot a félix maga viselésiröl. az okáért, tanátsot kezde néki adni, hogy miképen igazgasa atartományt; a Gubernátor végtire azt helytelenségnek tartá lenni. fel is tevé magában. hogy annak végit vetne, egy Dorás nevü embert pénzel el tsinála. és arra vevé hogy Jonathást meg ölye. Jonathásnak pedig egész hitele volt abban az emberben., Ez a gyilkoság büntetetlen marada. mivel annak volt része benne, akinek. boszut kelletet volna állani. ez a büntetetlenség meg bátoritá a gyilkosokot. és bé tölté a tartományt gyilkoságal. és gyilkosokal.

Claudius császár, az ifiu Aggripának adta volt a Calcidus országot, de négy esztendö mulva. 
 viszá vevé, és helyében. a Tetrarchiát adá, a mely fileppé volt, a Hérodes fiáé. Néro idövel ezt meg szaporitá valamivel ez az ország nagyob is volt a Calcidus országnál. Agrippának 
 három hugai valának. ugy mint. Berenitza. Máriamna, és Drusila.

Berenitza. férjhez mene Herodeshez. az attya testvér attyafiához. ez a fejdelem meg halván. sokáig marada özvegyen, végtire a pontusi királyhoz polemonhoz mene ferjhez. hogy le tsendesittse a rosz beszédet mely volt felölle, és a mely a bátyára eset, de tsak hamar el válék a férjitöl. ezel meg erösité a rosz gondolatot a melyel valának maga viselése felöl., hogy inkáb szeretné. a báttyát a férjinél polemon is el hagyá a sidó vallást. a melyre tsak a felesége kedviért állot volt.

Mariámna. meg mátkásodot volt még idején Archélausal, de attol el válék. és Demetriushoz mene férjhez ez Alexandriában. leg elsö. és leg gazdagab volt a sidok közöt.

Drusilát meg mátkásitták Epiphanus királyal. a ki meg igérte vala hogy a sido vallásra fog 
 állani, de nem akarván magát környül meteltetni. Agrippa sem akará néki adni a hugát. 53.ban. az Emesiai királynak Aziznak.adá férjhez, a kí mind a környül metélésre, mind a sidó vallásra rea álla. de ez a Fejdelem aszony keves esztendök mulva el válék tölle, és felixhez. Judeának Gubernátorához mene. egy pogányhoz.


 Azonba pedig szent pál korinthusba vala, a hol tsudálatos buzgoságal; békeséges türésel és hüségel predikálá mind a sidoknak, mind a pogányoknak. az Isten országának titkait., meg térité ót Stephánt, vagy Istvánt. az egész tselédivel, meg is keresztelé öket, azt mondgya hogy 
 azok ákájának elsö sengéji, az után meg keresztelé Crispust, a synagogának fejét. és Cajust. 
 atöbbit. a kik meg térének, nem ö keresztelé meg, mert nem azért küldetet volt. hogy keresztelyen. hanem hogy prédikályon, Timothéus, és silas korinthusba jövének hozája, és tudtára adák, hogy mitsoda állapotban hagyták a Mácedoniai Anyaszent egy házat, és fö képen 
 a Thessálonikait. szent pál akoron sok szükségeket. és fáradságokot szenvede, igen kivánta volna, maga meg látogatni. és meg vigasztalni az Anyaszent egy házakot, de más el mulathatatlan foglalatosági. nem engedék azt meg néki, onnét irá aleg elsö levelét a Thessáloniaiakhoz, és a mely elsö. a töb levelei közöt.


 A levélnek a kezdetin fel teszi a silás és a Timotheus neveit a magáéval együt., ditseri a Thessaloniaknak buzgoságokot. álhatatoságokot az üldöztetésekben., az ö adakozásokot a Mácédoniai hivekhez, Arra inti öket, hogy szentül élyenek aházaságal., kerüllyék el atunyaságot, kézi munkat mivelyenek. és ne adgyák magokot a mód nélkül valo keserüségre az attyokfia haláláért, a kik a hitben halnak meg, és a fel támadásnak reménségiben, a világ végiröl beszél nékik, és tanátsot ád nékik. hogy az Ante kristus meg ne lepje öket, ez a levél korintusbol. a kristus esztendejének. 53 dikában iratot.


 Egy nehány holnapok mulva. szent pál meg tudván. hogy az elsö levelét roszul magyarázták volt. holmi részeiben, némely rosz szándékba lévök, a kik azt akarák el hitetni a Thessáloniakal hogy az Apostol. azt mondotta volna, hogy az urnak napja közel volna. és akik 
 még hamis levelet is tsináltak volt az Apostol neve alat. hogy a sziveket meg ijeszék,, és pénzt vonyanak rajtok. Az Apostol hogy meg tsendesittse öket, ezt a levelét irá. a melynek kezdetén. nevezi silást, és Timothéust, és a melyben arra inti öket. hogy erösen meg maradgyanak a traditiok mellet melyeket tölle vettenek. és álhatatoságal szenvedgyék az üldözéseket. meg fedgyék keményen azokot, a kik élettyeket a heverésben töltik Azt akarja hogy az olyan személyek jegyesek legyenek, magokra hagyák. ugy hogy leg aláb a szégyen követesse vélek, köteleségeket. Azt mondgya, hogy a hamiságnak titka már is munkálodik, de nem nyilatkoztattya ki még olyan hamar magát. végtire a veszedelemnek fia magát meg mutattya, aki mindenél. felyeb magasztalya magát. az Isten templomában is fog ülni. de végtire el rontatik az Igének fuvallása által. és fel forditatik az ur jelen valo létinek fényesége által, végtire arra kéri a Thessaloniakot, hogy vigyázanak jól az ö keze irására. nehogy valaki hamis levelet irjon azö neve alat. azt el lehet hinni hogy rend szerént másal iratta aleveleit. hanem maga, tsak anevét irta fel.

szent pál sok ideig prédikalván akorintus béli sidoknak, és látván.nem hogy hasznokra forditották volna oktatásit, hanem még ellene volnának. káromló beszédekel, reájok ráza a köntösét. mondván. Ati fejetekre esék a ti véretek, én azért ártatlan vagyok, én ezután a 
 Nemzetek közi megyek, ezen okbol az Aquila házát el hagyá, a ki sidó volt, és justushoz mene szállani, a ki a pogányságbol. keresztyéné let volt, ugy tettzik a Romaiakhoz irt 
 leveléböl, hogy kájusnál is volt szálva, a kit meg keresztelte vala, és a ki az egész Anyaszent egy háznak gazdája volt. ugy mint az olyan hiveknek kik masunan jöttenek, és akiket jó szivel fogadta, ez a kájus pogany volt. minek elötte meg tért volna.

Minek utánna szent pál meg vált volna illyen formában a sidoktol, sokan apogányok közül. a kik már oktatást vettek volt. ahitre állának, és meg kereszteltetének. silás, és Timotheus segittik vala ötet. mind anyi sok hamisági, és ellenzési után is a sidoknak, mind anyi 
 nyomorusági, és szegénységi utan is. amelyekben volt. félbe nem hagyá munkájit. A kristus Jésus meg jelenvén néki étzaka hogy meg vigasztallya, mondá nékie, ne fély, hanem beszély szüntelen., mert veled vagyok, senki ellened nem álhat. mert sok népem vagyon ebben avárosba, Ezek a szok ujjab bátorságal tölték meg szent pált, és a néki, nagy kedvére lön. látván hasznát prédikálásanak, mivel sok számuan térének meg, mind korintusba, mind a körül lévö tartományba, mivel abban nem lehet kételkedni, hogy tizen nyoltz holnapig maradván korinthusba, hogy a körül valo helyekben is ne predikallot volna


 Akájának vala abban az idöben Novatus nevü tisztartoja, senekának attyafia, a ki fogadot fiuságbol a Gallio familiaban vétetvén. a Gallio nevet vette magára, Ez okos, kegyes, és kelemetes ember volt. és épen nem kegyetlen, A korintus béli sidok egyenlö akaratbol fel kelének egy nap pál ellen, és a Gallio széke eleibe vivék, mondván, Ez azt akarja el hitetni az emberekel., hogy az Istent a mi törvényünkel ellenkezö képen kel imádni, Ez se nem sidó, se nem pogány, és ez, se a Romaiak. se a Mojses törvényit nem követi. pál készen lévén. hogy magát menttse, A tisztarto mondá a sidoknak; Hogy ha it olyan dologrol volna kérdés amely ellenkeznék a mi törvényinkel, vagy az igaságal., kötelesnek tartanám magamot titeket meg halgatni tsendeségel, de mint hogy a vetekedés tsak a szoról. és a törvényetekröl vagyon osztozátok el magatok közöt amint értitek. mert annak adolognak birája. nem akarok lenni. az után el küldé maga elöl a sidokot., a kik meg fogák sosténest a synagoga fejdelmét. gyalázatosan bánának véle, söt még Gallio láttára, azt hiszük, hogy sosténes jó akaroja volt szent pálnak


 Az Apostol még jó darab idöt tölte korintusba, de végtire. tizen nyoltz holnapig ót valo 
 maradása után korintust el hagyá, és Czenkrisbe hajora üle, hogy syriába és Jerusálembe menne. hogy ót tölthetné a pünkösd Innepét, de minek elötte meg indula Czenkrisböl, a haját el nyireté, mivel Názaraeus fogadást tett volt, a mely fogadás abbol állot. hogy se bort. se semi részegitö italt nem kelletet inya, és a haját meg nem nyirni, mind adig még a fogadás tartot., azt el hihetni hogy a fogadásnak vége. volt. a midön hajora üle, mivel czenkrisbe nyireté el ahaját. de Jerusalemben kelletet lenni, hogy a templomba tölthesék bé a fogadást. áldozatokot tévén a törvény szerént

Czenkrisböl meg indulván Aquilával, és priscillával. Ephesusba érkezék, a hol el hagyá öket, A synagogában menvén, beszélgete a sidokal, a kik arra kérék hogy maradna töb ideig Ephesusba. de mint hogy siete Jerusálembe menni. el butsuzék töllök, mondván, hogy még viszá terne látogatásokra, hogy ha a volna az Isten akarattya. hajora ülvén, szerentsésen Csezáreában érkezék. és onnét Jérusalembe, ót veghez vivé fogadását, köszönté a hiveket, azután Antiokiaban mene, a hol egy darabig mulatván hihetö hogy földön mene Galatiába, és frigiába oktatván mindenüt atanitványokot:

Szent pálnak ezen uttyában, és egy kevés idövel. Ephesusböl valo el menetele után érkezék oda egy Apollo nevü sidó, ez Alexándriai volt, ékesen szollo férfiu, és hatalmas az irásokban., ez üsmérte a kristust, és buzgoságal prédikálya vala hogy ö volna a Messias, de ö még tsak Cathecumenus volt, mivel tsak a szent Janos keresztelésit vette volt, a tsudalatos dolog, hogy az üdvezitö halála után husz esztendövel, valának még olyanok egyiptumban, akik nem üsmerék akristus kereszttségit, és hogy Apollo, egy olyan meg világositatot buzgo tanitványa az urnak, és aki tudta tudományát, de söt még másoknak is prédikálotta, hogy nem tudta mitsoda szükséges az üdveségre a kristus kereszttsége, mind azon által, a nintsen más képen., 
 és meg fogják ezután latni, hogy szent pál olyan tanitványokot talála Efesusba. a kik tsak a szent János kereszttségit vették volt. és a kik anevét sem tudták a szent Léleknek.


 Apollo bátorságal, és szabadoson kezde beszélleni a synagogában. erösitvén. hogy a kristus Jésus volna a Messiás. Aquila. és priscilla a felesége, ezek meg tért sidok valának, Apollot a magok házokhoz vivék, és böveb oktatást, adának néki, az ur uttyárol, Apollo az után, Ákájában, és korintusba akara menni, a tanitványok arra fel biztaták, és azt igen tanátsolak, és amidön látnák hogy állandó volna szándékjában, Aquila, és priscilla, akik nem régen jöttek volt abbol atartománybol. levelet irának az ót lévö tanitványoknak, a melyben nagy ditséretel. irának Apollo felöl., a ki is korintusba érkezvén, igen nagy hasznára let a hiveknek, a sidokot mindenek hallottára meg gyözte, és meg mutatta nékik az irásokbol. és más erös okokbol hogy Jesus volna valoságal a Messiás


 Szent pál fel járván a kis Ásiának tartományit, Efesusba érkezék. ahol három esztendeig marada., Azonba pedig Claudius Császár meg hala hatvan négy esztendös korában, ezt a felesége Agrippina éteté meg. a fiáért Néróért. a ki is. a mostoha apja után Császárá téteték. 
 Néró sok szép tartományokal nagyobita meg az ifiu Agrippának országát, felix is meg 
 marada. a Gubernátorságában


 Néró alat támada Judéába egy hamis proféta, ez Egyiptumi fi volt. de sido vallásu, epálestinában menvén, harmintz ezer embert gyüjte maga mellé a pusztában, a kiket meg tsalá varáslásival, babonaságival, ennek az Egyiptiusnak. atanitványi közöt négy ezer gyilkosok 
 valának, a kik mindenkor készen valának meg halni emellet a tsalárd hitetö mellet, a kinek szándéka a volt, hogy minden követöit az olajfák hegyére vigye, hogy onnét meg lássák a Jérusalemi falaknak le dölésit. mivel azoknak le kelleték omlani. tsak az ö egy szavára, azután erö szakosan akara avarosban menni. a Romai hadat onnét ki üzni, és fel álitani a maga uralkodását. De felix a ki akoron jérusálemben vala, meg elözé ötet, ellene mene a Romai hadakal, és a Jérusálemi sidokal., meg hartzola véle, négy száz emberit le vágatá, két százat el fogata, és a többit el szélyeszté, az Egyiptius el szalada, és többé hirét nem hallák. mind azon által a Romaiak. azt igen bánták. mivel, egy nehány esztendö mulva, midön szent pált meg fogák Jérusálemben a Romai tiszt. azt kérdé tölle, hanem ö volnaé azaz. Egyiptius.


 De valamint a szokot lenni, hogy anyavalyás testben. aki tele vagyon rosz nedveségekel, hogy egy nyavalya, más nyavalyát okoz, és hogy az orvoságok ki nem gyükerezhetik a nyavalyáknak eredetit, ugy Judéa is. alig szabadult meg egy nyomoruságtol, hogy a másikában eset. A sok nép tsalok, a hamis proféták, a támadások. egyik a másikat követte, ugy tettzet, mint ha egyik. amásikábol vette volna eredetét. ót seregestöl látták atolvajokot, és a boszorkányokot. akik nyilván kezdék anépet, a Romaiak ellen valo támadásra eröltetni, fenyegetvén, halálal, és pusztitásal. azokot. a kik nékik engedelmeskedni akarnak, és a szabadság keresése alat, a gazdagokot meg ölék, ajószágokot el prédálák, a falukot fel égeték. és bé tölték a hazát. kegyetlenségeknek jeleivel. ezek közöt az ellenségek közöt, leg veszedelmesebbek valának a gyilkosok. a kik a szabadság szeretetinek és a közönséges jónak szép szine alat, minden féle gyilkoságokot. és rendeletlenségeket követnek vala el.


 Apollo a mint meg mondok. ákájában menvén és korintusban érkezvén. ót meg öntözé a mit szent pál el vetet volt. predikálván a synagogákban közönségesen, és különösön aházakban, meg mutatván az irásokbol, hogy a kristus Jésus az az üdvezitö akit a proféták meg igérték volt. Az Apollo beszédire valo nézve, a korintusi Anyaszent egy házba oszlás 
 kezdödék, némelyek pál pártyára állának, nemelyek, az Apolloéra, némellyek Cepháséra, vagy a szent péterére, akinek hihetö valának valamely tanitványi korintusba, ezeknek az Apostoloknak, mindenikének valának tanitványi, szent Hieronimus azt mondgya, hogy Apollo oly igen meg szomorodék azon hogy láta iránta valo fel haborodást korintusban. hogy kréta szigetében mene. egy Zenus nevü törvény tudo doktoral, a háboruság pedig meg tsendesedvén a szent pál levelére, a melyet ira akorintus bélieknek. ezen dolog iránt, Apollo viszá tére korintusba. de ebben vagyon valamely nehézség, szent pál. korintusbéliekhez irt elsö 
 levelében. melyet Éfésusbol irá a kristus esztendejének 59 dikében, és a közönséges esztendönek 56 dikában. azt mondgya nékünk, hogy Apollo minden bizonyal Éfésusban volt. és hogy az Apostol arra kéré Apollot hogy menne korintusban az atyafiakal a kik által a levelét küldi, de arra nem veheté, mind azon által meg ígéré. hogy oda el menne mihent ideje leszen


 Az alat a még szent pál Éfésusban vala, a Jérusálemi uttyátol fogvást, ö véle valának 
 Gájus, és Áristárkus, ezek Mácédonaiak valának, Timothéus, Erastus, Titus, szent lukáts, és Apollo, ezek külömb külömb féle idökben mentenek oda, ahárom esztendö alat, amelyeket Éfésusban tölté az Apostol. Illyen formában Ásiának ennek a fóvárosában annyi munkás találkozék amenyi kívántaték hogy viaskodgyanak ababonaság, és abálványozás ellen. és hogy ót fundamentumot vessenek. akeresztyéni vallásnak, szent pál amidön Éfésusban érkezék. ót 
 egy nehány tanitványokot talála, és kérdé tölök: vettéteké a szent Lelket.? a miolta a hitre állottatok.? azt felelék nékik. Mi tsak azt sem hallottuk. ha vagyoné szent Lélek. az után kérdé töllök. mitsoda kereszttséget vettetek fel tehát, azok felelék A jánosét, A koron pál. elejekbe adá, hogy mitsoda külömbség volna. a két kereszttség közöt, a szent jános, és a kristus kereszttsége közöt. azután meg keresztelé öket az ur Jésus nevében, és a kezeit reájok tévén. a szent Lélek le szálla reájok. külömb féle nyelveken szollának. és jövendölének, ezek a hivek tizen ketten valának.

Az után pál a sidok synagogájat gyakorolá három holnapig. nagy bátorságal beszélvén és vetekedvén vélek, az irásokot meg magyaráza valanékik. a melyek meg bizonyittyák hogy a kristus Jésus volna a Messiás. De látván hogy némely sidok oktatásit nem hogy hasznokra forditanák, de még inkáb meg keményednének, és gyaláznák a kristus vallását. el távozék töllök. és a tanitványit ís el választá töllök Azután tanitani kezde minden nap. egy tsendes, és alkalmatos helyben., a melyet egy Tyranus. vagy Tirannius nevü ember ada néki. ugyan ót is tarta. mint egy Iskola formát. a hová mentenek. mind azok, akik akarának tölle tanulni; az illyen tanitást. két esztendeig gyakorolá. ugy anyira hogy mind azok akik Asiában laknak vala, vagy sidok. vagy pogányok, az ur Igéjét hallyák vala, hogy pediglen az ö predikálasi foganatosabbak legyenek. Az Isten rend kivül valo tsudakot teszen vala a pál keze által, ugy anyira. hogy a keszkenök, és a ruhák. melyek az ö testéhez értenek. a beteget meg gyogyitották. és a gonosz lelkek ki mennek vala az emberekböl., a kikhez értették ruhájit.


 Abban az idöben valának olyan sidó Exorcisták. kik városrol. városra mennek vala Exorcizálni., Ezek Éfesusba menvén, hogy ót is ördögököt üznének, azt merék probálni. hogy az ur Jésus Nevét hivák segittségül az ördöngösre. mondván néki. mi tégedet kénszerittünk arra a Jésusra., akit pál hirdet, akik ezeket tselekeszik vala, heten valának mind sidok, A papok fejdelmének. Scívának fiai, De a gonosz lélek felelé nékik. én üsmerem a Jésust, és tudom ki légyen pál. de ti kik vagytok, azonnal az ördöngös ember. az Exorcistákra rohana, akik ketten valának. és oly rutul bánék vélek. hogy ki kelleték szaladniok aházbol. ahol valának. sebesen. és mezitelen. ezt a dolgot meg tudván az Éfésusba lako sidok, és pogányok, meg rémülének, és ditsöséget adának. az üdvezitö nevének.

Sokan azok közül akik hittenek, és keresztelve valának. meg látván abbol. hogy mitsoda vetkes ababonaság. és amás titkos mesterség. oly közönséges Éfesusban. meg vallyák vala tett vétkeket., és mind azt valamit meg térések elöt tselekedtek volt., sokan pedig azok közül. a kik a titkos mesterségeket követték, a könyveket. mindenek láttára meg égeték. azoknak a babonás. és ördöngös könyveknek pedíg számok. oly nagy vala, hogy ötven ezer ezüst pénzre 
 betsüllék azokot akönyveket, Az Isten Igéje, illyen formában. igen terjed vala abban a tartományba.

Szolhatunk itt tsak rövideden. a sidó Exorcistákrol., azt láttyuk az Évangyéliumban. hogy a sidok közöt valának olyan emberek. kik azt a hivatalt üzték, hogy ördögököt üzenek, Ha én az ördögököt a Belsebub nevében üzöm ki. mondá akristus, hát ati fiaitok ki nevében üzik ki. 
 Némellyek azt tartottak hogy a Jehova. nevében üzik valaki. Josef azt mondgya, hogy Judeában bizonyos fü terem, a melyet Bárásnak nevezik. és a melynek ereje vagyon az 
 ördögöt ki üzni. másut meg azt mondgya, hogy egy bizonyos Éléázár nevü sidó az ördöngösököt egy gyürüvel gyógyittya vala meg. a gyürüben olyan gyükér volt foglalva, a melyet Salamon nyilatkoztatta volna ki; a gyürüt az ördöngösnek az órra alá tették, és a szagjátol. a földre eset. akoron az Exorcista. arra kénszeritette. az ördögöt, hogy többé viszá ne térjen annak az embernek testében. elegyitvén a kénszeritésiben a Salamon nevét.

A mi az Éfésiusi titkos mesterségeket illeti. az Éfesiusoknak, bizonyos babonás betüi valának, és olyan bizonyos barbarus szók, amelyek felöl azt tartották, hogy természet felet valo ereji vannak, azokot pedig el mondattyák vala az ördöngösökel hogy meg gyógyullyanak, Imé azok a szók, Askion, kataskion, Dix, Tetras. és Damnameneus. Az Éfésiusok azt tartották. hogy ezek a szok a veszedelemtöl meg mentették öket. és a gyözedelmet bizonyosá tették.

Az alat amég szent pál Éfésusba valoságos tsudákot teszen vala, ót a hitnek világoságát el terjeszté, és ót ki akará irtani ababonaságot. és a boszorkányságot, a Tiani Apollo oda érkezék. 54 ben, mint ha az ördög meg irigyelvén az Évangyéliumnak el terjedésit. és a szokásoknak meg jobbitását, akart volna a kristus Jésusnak. és az Apostolinak olyan ellenkezöt tamasztani a Tyani Apollo személyiben, a ki kéttségesé tegye tsuda tételeknek valoságát., ugy hogy akik 
 ötet tsudálatos embernek tartanák, meg maradgyanak abálványozásba. Apollo Efesusban érkezvén tehát. Indiábol valo visza jövetele után. Görög órszágnak a leg hireseb jövendölöi az ö ditséretire valo énekeket énekelnek vala, és ugy tekinték mint egy fél Istent. mindenek követék ötet, a városok követeket küldenek vala hozája, kérvén baráttságát, és tanattsát. aleg nagyob dolgokban, Éfesus városa abban az idöben el merült vala a mulattságokban. játékokban. tántzokba. musikákban. A hejában valoság. tunyaság. bujalkodás ót uralkodának, Azt tarttyák, hogy ez a filosofus. el hagyatá vélek, ezeket a külsö rosz szokásokot. és rendeseb életre vivé öket.

Ugy történek egy szer. hogy a midön avárosbélieket intené hogy egy mást segittsék, közre tévén joszágokot. vagy is leg aláb közönségesen segittsék a szegényeket, közel a helyhez a hol tanitot. bokrok valának, és a bokrokon kis madaratskák., egy más madár közikben repüle, és éneklésivel mint ha valami jo hirt hirdetet volna nékik, azonal. a többi is éneklésel felelvén néki, minyájan el repülének, Apollonius félbe hagyván beszedit mondá. egy ember. buzát vivén a hátán. illyen uttzában le eset. és a buzának egy részit el ontotta. ez a kis madár azt látván, ide jöt hogy hirt adgyon atöbinek. hogy ök is részesüllyenek a jó szerentsében. az után követvén beszédit. és a madarak példáját adá elejekben. hogy a halgatojinak jóvallya. hogy egymásal közöllyék joszágjokot. nagy siettségel futának az uttzára a melyet nevezet vala, és a dolgot mondása szerént találák. 

A ki az Apollonius életét irta, azt tarttya hogy Mésopotámiában tanulta volna meg, a madarak 
 szavát meg érteni, Abban nintsen kéttség. hogy az állatoknak. ne légyen bizonyos kiáltások, bizonyos szavok, amelyek által. meg értetnek bizonyos dolgokot a magokhoz hasonlokal. és aki azt jol meg tanulná. talám sokára meg tudhatná hogy mit jelentnek azok a szok. és kiáltások. de esztelenség volna azt tartani. hogy az állatoknak magok közöt olyan nyelvek. volna. a mely által egy másal meg értethetik gondolattyokot. az ördög tudtára ádhatta Apolloniusnak mind a buzás embernek adolgát. mind a madarak él repülésit.


 Éfésusbol ez a tsalárd Smirnában ment, onnet Athenásba, ahol anépet látván hogy igen szorgalmatos az áldozatokra, azért arravalo rendet ís ada neki, a tántzokot el hagyatá véle. és a kardosok mulattságát végit szakasztá, Athénásba lévén,. a midön magyarázná. az áldozatok Cérémoniáinak titkos okait. egy ifiu ót lévén nevetni kezdé, hogy mitsoda okokot adna, De Apollonius mondá hogy ördöngös volna. a mint is jeleit adá. Apollonius parantsolá az ördögnek hogy menne ki az ifiubol. és bizonyságul. egy kö képet forditana fel. az ördög engedelmeskedék., és az ifiu Apolloniushoz adá magát. A tellyeségel nem hihetetlen dolog, hogy egy olyan nagy babonás ember mint Apollonius., a kinek szövettsége volt az ördögökel. a mint ezt a pogányok is hirdették, ne értet volna egyet az ördögel., hogy az emberekbemenyen. és ki menyen mikor parantsolni fogja. De mi nem felelünk mind azokrol, a mit Apolloniusrol mondanak. atudni valo dolog. philostrates aki az életét irta. tele vagyon fabulákal. és hazugságokal.


 Apollonius jelen volt az olympiai játékokon. az után Romában mene. de onnét ki kelleték menni mivel Néró császár ki üzé onnét a filosofusokot. onnét spanyol országban mene 
 Cádixba. hogy ujjab boszorkányságot tanulhason, kevés idö mulva az Éfésiusok. viszá hivaták. hogy a pestistöl szabaditaná meg öket. oda érkezvén. esze gyüjté a várost, és mondá, ne félyetek, ma meg szabaditalak titeket attol abetegségtöl. azután a theátrumra vivé öket. ót egy szegény rongyos öreg embert látván a ki alamisnát kért, Mondá a népnek. ezt üssétek., ezt az Istenek ellenségit kövezétek meg. avárosiak nem akarák meg kövezni. szánakodván rajta, az öreg ember is esedezék nékik hogy ne bántanák, de Apollonius adig sürgeté öket, hogy meg kövezék és nagy rakás kö alá temeték, egy kis idö mulva Apollonius mondá nékik. hányátok el rolla a köveket, és meg láttyátok mitsoda állatot öltetek meg, a köveket hogy el hányák. az öreg ember helyet. egy nagy komondort találának., akor senki nem kételkedek abban hogy az öreg ember, kisértet. és gonosz lélek ne let volna.


 Térjünk viszá szent pálhoz, akí akor Éfésusban volt. vagy a körül valo helyekben., azt adgya elönkbe. hogy abban avárosban avad állatok közi vettetet volt. az emberek szerént. 
 valamint ezt sokan a veszedelmekre értik. a melyekre tétetet volt az emberektöl, a sidoktol, és a pogányoktol., De meg mások betü szerént értik. és azt tarttyák. hogy ugyan valoságal a 
 vad állatok közi vettetet volt. az Amphitheátrumba.. és hogy onnét az Istennek tsudálatosan 
 valo hatalma által szabadula meg. De a bizonyos, hogy az Apostol szüntelen valo veszedelemben volt. az életét el veszteni.

Azt el lehet hinni, hogy a még Éfésusba lakék, a szomszédságban lévö Anyaszent egy házakot 
 is meg látogatá. azt tarttyák, hogy korintusban is el mene. és a mitsodá rendeletlenségeket ót talála, anéki nem tettzék., azokot meg orvosolá, de azok néki valoságos keserüséget 
 okozának, a második levelében azal fenyegeti a korintus bélieket, hogy ha harmadik szor 
 viszá tér hozájok meg nem botsát többé azoknak. a kik vétkeznek.

Szent pál Éfesusbol ira egy levelet a Gálata bélieknek, Ezt a népet. szent pál téritette vala 
 ahitre. ugy halgatá az Apostolt., valamint az Isten Angyalát, valamínt a kristust magát, ugy annyira. hogy ha lehetet volna a szemeket ki vájták volna. és örömest nékíe adták volna. ezek 
 sokat szenvedének ahitért, és erösen futnak vala az Isten uttyán, és az igazságnak engedelmeségiben: de némely olyan hamis Apostolok fel háboritták öket akik ellenségi valának a kristus kereszttyének, a kik el akarván kerülni a sidok, és a pogányok üldöztetésit, azt taniták., hogy a hiveknek, meg kellene tartani a Mojses törvényinek Cérémoniáit.; esze elegyitvén illyen formában. akeresztyenséget, a sidóságal., és el törölvén azt a szabadságot, a melyet a kristus Jésus nyert nékünk vére árrán, Illyen képen azok ahamis Apostolok a pogányok közöt sidoknak tartatának. a kiket nem merék háborgatni, mivel a sido vallást mindenüt el szenvedték. a Császárok parantsolattyábol. a sidok pedig nem ellenzettek olyan tanitást, a mely a sidoságnak elömenetelére volt, és a mely le nyomná az üdvezitö keresztének botránkoztatását. fel állitván. szükséges voltát. atörvény béli környülmetélésnek,

A Galatabéliek. Galliábol eredtenek, szent pál elött sok idövel telepedtenek vala meg Ásiába 
 de még meg tarttyák vala, az ö régi otrombaságokot. ollyan együgyüek valának. hogy meg hagyák magokot tsalatni ahamis tanitoktol. a kikröl szent pál keményen ir., A hitet felyeb magasztallya a tselekedeteknél. Meg mutattya hogy az Istentöl vette az Apostolságát, és a kristustol atudomanyát. Es mint hogy sokan tsak a szent péter nevét emlegetik vala. aki is atörvényt meg tartotta, és rend szerént tsak a sidoknak prédikállot, a kik meg térések után is meg tartották atörvenyt. mint annak elötte., szent pál meg mutattya hogy semiben nem aláb valo a több Apostoloknál a kik semit nem találtanak öbenne. mivel ö egy értelemben vagyon péterel. Jakabal. és Janosal. a kik az Anyaszent egy háznak oszlopai. ezt a levelet egészen a 
 maga kezével irá, hogy meg mutatná. hogy az ö szivit meg hatotta. a dolog, a melyröl ir nékik


 Az alat a még szent pál Efesiusba tanit vala, az egyenetlenség, a melyröl már szóllottunk., még tart vala korintusba. Az oda valo hivek. talám azt gondolák. hogy a keresztyeni Anyaszent egy házban ugy volna valamint a filosofusoknál. sok féle ískola, és hogy Céphás, 
 Apollo, és pál. külömb féle vallásoknak volnának kezdöi. és hogy mindenikének külömb 
 tanitványi volnának., A korintus béliek igen nagyra betsüllik vala még a világi tudományokot. és ékesen valo szollásokot, a hejában valoságot. még el nem hagyták vala, és sokan közüllök fel magasztallyák vala magokot a természet felet valo ajándékokért, rendeletlenségek is valának az gyülekezetekben., meg hasonlás. és perlekedés vala közöttök. a pogány birák elöt perlekedtenek., egy Efésiusi keresztyén, a mostoha anyával vétkezék. hogy az ur vatsorája elöt, a magok vatsoráját eszik meg. és hogy agazdagok. abö vatsorájokbol a szegényeket nem részeltetik., némellyek közüllök tagadák a fel támadást. szent pál pedig mind 
 ezeket a kloes házábol valoktol tudá meg. és a kik levelet is vittek volt néki Éfésiusba. 
 akorintusbéliektöl. a kik tanátsát kérik vala sok Dolgokrol. ugy mint a tisztaságrol, aházaságrol. és a bálványoknak ajánlot husrol.

Szent pálnak szándekja avolt, hogy a más esztendönek pünkosdgye után Éfésiusbol meg indulyon, mácedonia által, korinthusba menyen, a hol sok ideig kelleték maradni, és talám 
 még atelet ís ót tölteni, hogy azután Jérusalembe vigye az alamisnát melyet gyüjtöt volt, de amég ezt a szándékját véghez vihetné. akorinthus bélieknek irá az elsö levelét. a melyet stephan, fortunatus, és ákáiakus által küldé el, sosthénesnek anevét fel teszi alevelében. aki véle volt Éfésiusba. és aki talám ugyan az, aki érette szenvedet volt korintusba. Meg aláza 
 öket levelébe egyenetlenségekért, és meg mutattya nékik hogy még testiek, mivel, nem hogy tsak egyedül a kristushoz ragaszkodnának, hanem még azal ditsekednek némellyek. hogy pál tanitványi. némellyek. péteré. meg mások Apolloé, mint ha akristust el lehetne osztani. vagy mint ha az Apostolokban kellene hinni. és reménleni, feddi öket, a paráznáért, a ki a mostoha anyával vétkezet, és azt mondgya. hogy ha távul vagyon is. de meg itéli azt a vétkest, és a sátának adgya atestét, hogy meg menthese a lelkét., abban az idöben közönséges dolog volt., hogy akiket ki rekesztettek a gyülekezetböl. azokban az ördög ment. vagy nyavalyákban estenek.

Az Apostol. azt akarja. hogy se ne egyenek se semi baráttsági közösködések ne legyen az olyan hivekel. a kik abálványozásban, tisztátalanságban. vagy fösvenységben esnek, vagy valamely olyan rendeletlenségben, a mely ellenkezik a keresztyénségnek szenttségivel. az illyen el tiltás. akis ex Communicationak formájavolt. Azt mondgya, hogy már arosz. akinek perlekedési vannak, jóbb volna inkáb valamely igazságtalanságot vagy kárt szenvedni, azt kiványa. hogy ha valamely perlekedések vagyon egy másal. azt valamely keresztyénel igazitasák el., azt mondgya hogy a leg aláb valo ahivek közöt., elegendö jó arra, hogy itéletet tegyen az olyan kis dolgokrol, és sokal jóbb. mint sem egy pogány., az illyen itélet, tettzés 
 szerént valo itélet volt, de az elegendö volt, sokáig is volt az, az Anyaszent egy házban., hogy nem perlekedtenek. a pogány birák elöt.

A mi aházaságot illeti. azt akarja. hogy a házasok meg adgyák, amivel egymásnak tartoznak, 
 és ha meg tartoztattyák is magokot. a kevés ideig legyen. és egyenlö akaratbol., hogy az imádságban foglalhasák magokot, azt mondgya hogy a házaság kötelét nem lehet meg oldani. és ha a férfiu, vagy az aszszony el válik. ugy kel maradniok., mert másokal. meg nem hazasodhatnak. jovallya a szüzeséget, és a meg tartozkodást. azoknak. kik nintsenek a házaságban, de arra senkit nem kénszerit, az illyen tudományt nem igen üsmerték korintusba mivel görög országban nem volt ennél meg romlottab város, a szemérmetlenség ót mint egy tiszteletben volt, volt ebben a városban egy templom venus aszonynak szentelve, a mely templomhoz ezer rab leányok tartoztanak, ezek közönségesek valának, és ezeket mások adgyák vala ajándékba ennek az Isten aszonynak. hogy az ö szolgálattyára lennének szentelve. a nagy dolgokba ezekhez folyamodtanak. hogy az egész népnek nevében kérjék segittségit ennek az Isten aszonynak akinek volt szentelve korintus városa.


 A mi abálványoknak ajánlot eledelt illeti, arra tanit hogy a bálvány semi, és hogy amely hust annak ajánlanak, a se meg nem szenteltetet, se meg nem ferteztetet; de azt akarja, hogy felebaráti szeretetböl attol az ételtöl meg tartoztasák magokot, ne hogy apogány azt látván. azt ne gondolya. hogy valamely tisztelettel vannak a bálványhoz, vagy ha a hivek. azon meg botránkoznának, nem tudván menyire terjed a szabadság. melyet a kristus nyert nékünk halálával mivel nem tsak azt kel tekénteni. a mi szabad, hanem a mi hasznos. Tilttya a 
 férfiaknak hogy fedet fövel imádkozanak. vagy beszéllyenek atemplomba, a hoszu hajat is tilttya nékik, Az aszonyoknak pedig azt parantsollya. hogy fedet fövel imádkozanak a templomba, és hoszu hajat visellyenek. ami atemplomban valo vatsorát illeti. azt akarja. hogy egy mást meg várják. a gazdagok részeltesék abbol a szegényeket. a gazdagok. és a szegények együt egyenek, azt akarja. hogy ki ki meg probállya magát. minek elötte a kristus testét. és 
 vérét vegye, hogy azt érdemetlenül ne vegye, Azt mondgya. hogy a ki méltatlanul eszik abol. akenyerböl., vagy iszik abbol apohárbol, vétkezik, és itéletet eszik és iszik., nem külömböztetvén meg akristus testet. ugyan améltatlan kommuniokért vagyon az a büntetés. hogy közöttetek sok betegek vannak és alusznak sokan

A szent Léleknek természet. felet valo ajándéki oly közönségesek valának ahivek közöt. hogy nemellyekben maga hittséget okozának, ugy anyira hogy szent pál. kénszeriteték arrol rendelést tenni, Azok az ajándékok közöt a leg fövebbek ezek valának A böltseségnek 
 ajándekja. Atudománynak ajándékja, A hitnek, és atsuda tételnek ajándékja. A betegek meg gyogyitásának ajándékja, A jövendölésnek ajándékja, azaz, a beszédnek, az oktatásnak, atemplomban valo prédikálásnak., és még ajövendönek meg mondása. A külömb féle nyelveknek ajándékja, A magyarázásnak ajándékja. a lelkek meg választásának ajándékja, hogy meg tudhasák., ha jó vagy gonosz lélek beszéllé valakiböl., mivel, a pogányoknak is vala olyan hamis profétájok. akik követik vala azokot, akikben valoságosan vala az Isten lelke. szent pál meg mutattya. hogy mind ezek az ajándékok. ugyan azon szent Léleknek. lévén ingyen valo ajándékji, és hogy a hivek tagjai lévén ugyan azon egy testnek, senkínek nem kel magát azért el hini ha töb, és föveb ajándékokot vett másoknál. se azon nem kel szomorkodni ha azokot nem vette,: Mind azokot, a közönséges haszonra kel forditani. és az Anyaszent egy háznak épületire, továbrá, azt is parantsollya. hogy a gyülekezetekben, avet ajándékokal ugy élyenek. hogy épületre lehesenek, és hogy ki ki amaga sorjában beszélyen., tsendesen. rendeletlenség nélkül, Az aszonyok atemplomban ne beszélyenek, és ha valamit meg akarnak. tudni. azt kérdgyék meg férjektöl. különösön. Ez igy lévén, azokban a gyülekezetekbe. a szent Irásokot olvasták. azokot magyarázták, a soltárokot. és más lelki énekeket éneklettenek. és az után. a szent asztalnál. a kristus Jésus testében. és vérében. részesültenek.


 Azután meg bizonyittya a fel támadásnak hit ágazattyát., a kristus Jésus fel támadásával, a melyet nem lehet kéttségbe venni. és a melyet sok olyan bizonyságok bizonyitották. akik még akoron életben valának. Azt meg vallya, hogy látta maga is akristus Jésust: Hogy ha pedig akristus Jésus fel nem támadot. és ha nékünk sem kel fel támadnunk. a mi hitünk. és reménségünk hejába valok. Hogy az Apostolok. nem tsak leg nyomorultabbak. hanem még mindennél leg hamisabbak, mivel szán szándékal bizonyittyák a hamiságot, és hogy minden féle nyomoruságra adgyák magokot minden haszon nélkül., ezt is hozá teszi, Mit fognak mivelni azok. akik a holtakért kereszteltetik meg magokot. ebböl láthatni, hogy abban az idöben valának olyanok, kik meg kereszteltetik vala magokot a holtak üdveségiért. vagy könyebségekért., ezt a szokást ugy tettzik hogy szent pál sem hagyta jónak.


 szent pál alevelének vége felé. inti a korintus bélieket hogy el ne mulasák az alamisnát. melyet szednek vala a Jérusálemi szegények számokra, ezt a dolgot az Apostol magára válalta 
 volt., a Jérusálemi gyüléskor. Mindenik a hivek közül amit akart adni, azt minden vasárnap félre tette, és amidön az Apostol., vagy akit maga helyében küldöt. oda érkeztenek. apénzt 
 esze gyüjtötték, és Jérusálemben küldötték meg hit emberektöl., vagy az Apostol maga vitte el ha ugy kivántatot az után köszönti öket az Asiai Anyaszent egy házak részéröl. és különösön az Aquila. és priscilla nevekel., akiknél volt szálva, és akik igen üsméretesek voltak korintusba azt hagyá nékik hogy egy mást köszönttsék a szent tsokal. Imé aveleje a szent pál korinthus béliekhez irt elsö levelének.


 Az Apostol. annak elötte egy kevés idövel Timothéust Mácédoniában küldötte vala. a honnét korintusba kelleték menni. akit is. a korinthusbélieknek ajánlya, mint hü szolgát. meg 
 más egy tanitványal, akit. meg nem nevezi, szent Titust, a korinthusbéliek tisztelettel. és 
 mint egy félelemel. és rettegésel fogadák bizonysága is volt annak, hogy ót mitsoda 
 tsudálatos hasznot okoza a szent pál levele, A mely, azokba a kik valamely vétekben estenek vala, hasznos szomoruságot, és szégyent szerze, valoságos töredelmeséget, szent nehézséget azok ellen. akik ót botránkozást okoztak vala, igazán valo akaratot, eleget tenni az Istennek. a penitentziával, és szent pálnak, arendeseb maga viselésel, Mindenek fel kelének a mostoha anyával paráználkodo ellen, és gyalázatal illeték, amely gyalázatot szent pál, elegendönek itélé, a vétkiért valo botsánatra Titus pedig semit nem akara el veni a korinthus béliektöl. akarván követni az Apostolt. és nyomdokába járni, mesterének


 Éfésusba egy olyan támadás történek, amely kénszerité szent pál, hamaréb el hagyni ezt avárost. mint sem szándékába volt. Az Éfésumi Diána temploma,, a világnak egyik tsudája 
 volt, sok királyok, és városok. négy száz esztendeig nagy költtségeket tettenek hogy azt a 
 templomot meg épithesék. és fel ékesithesék, A templomnak hosza négy száz huszon ött lábni volt, a szélyesége, két száz. husz lábni, atemplomot belöl. száz huszon hét oszlopok tartották, az oszlopok, hatvan lábni magoságuak valanak, a melyeket száz huszon hét királyok ajándékozták, a szaru fák. Cedrus fábol valának, és az ajtok Cyprus fábol. A Diána képe igen kitsid volt, némelyek azt tarttyák. hogy hébénum fábol volt, némelyek meg. hogy szöllö fábol, de enem a vadász Diána volt, a ki tegezel. és nyilal. irják le, hanem a sok tsitsü Diánna, mivel ennek aképe. a melyitöl fogvást. alábáig. rakva volt tsitsekel. a mely kövön pedig akép állot. azon kutya fejek, ökör fejek. és szarvas fejek valanak ki faragva, illyen vala tehát. az Éfésumi Diánna, mindenünét elmentenek látni azt ahires templomot, hogy tisztellyék azt a hamis Istenséget. Az idegenek pedig arra igen vigyáztak, hogy magokal. el vigyék atemplomnak formáját. ugy a Diana képinek is formáját, ezüstböl ki tsinálva.


 Egy Demetrius nevü ötves, tsinállya vala azokot a kis templomotskákot ezüstböl, a mely munka meg gazdagittya vala ötet. sok mester legényeket is tartot., a kiket egy szer esze gyüjtvén töb ötves legényekel együt. akiknek elejekbe adá, hogy a pál predikálasi el rontanák a kereskedést. mivel azaz ember. azt tanittya, hogy az embereknek kézü munkáji nem Istenek, hogy már sokakot meg nyert volna, nem tsak Éfésusban. hanem az egész Ásiába, sok tanitványi volnának, akik mind ellene volnának, az Istenekhez valo tiszteletnek, szerentsések lesztek. hameg nem láttyátok. esetit. mind mesterségteknek, mind nyereségteknek, de söt még hogy meg ne vessék a nagy Isten aszonynak templomát. a melyet. Éfésus, és az egész Ásia tiszteli. Az ötvesek ezeket halván. haragra gerjedének, és kiáltani kezdék. éllyen az Éfésiusok Dianája, azonal az egész város fel zendüle. és a nép futva mene ajátékos piatzra, a hová szoktak volt esze gyülni, meg fogván Gájust, és Aristarkust, apál tarsait, pál magais a piatzra akara menni, hogy meg tsendesittse a népet, De a tanitványi nem engedék, sőt a pogány fö papok is kéreték hogy a nép közi ne menne, és ne tenné veszedelemre magát.

Azonban pedig. némellyek egy képen kiáltoznak vala. mások meg más képen, mivel az egész nép nagy zenebonába volt, és felesem tudta hogy mibe van adolog. akor egy Alexander nevü sido a nép közi akara menni, hogy szollyon. de a nép látván hogy sidó volna. kiáltani kezdé. tsak nem két oráig. Élyen az Efesiusok Diánája, az után az város iró Déákja. meg tsendesitvén. mondá, Éfésiusok, vagyoné valaki aki azt ne tudná hogy Éfésus varosa. különös tiszteletet ád a nagy Diánának, a jupiter leányának, mint hogy meg vallyák, tsendeségbe kellene néktek maradni és semmit nem tselekedni gondolatlanul, mert a kiket ide hoztatok. azok se nem szenttség török. senem káromlok, az Isten Aszonyotok ellen. hogy ha pediglen. Demetriusnak, és atársainak valamely panaszok vagyon valaki ellen. itélö gyülések vannak. tisztartok vannak, azok meg halgatnak titeket, hogy ha pedig más peretek vagyon., atörvény szerént valo gyülésbe el végezhetitek. mivel tarthatunk hogy bé ne vádolyanak azendülesért, és hogy ilyen zenebonával gyültünk esze ók nélkül, ezeket mondván. a népet el botsátá, és ez a nagy zendülés. tsak hejában valo volt.


 Mind azon által. szent pál nem tartá hellyesnek hogy továb maradna Éfésusba, annak okáért esze gyüjté atanitványokot, akiket, a békeséges türésre, és az álhatatoságra inté, el butsuzván töllök. Mácédonia felé indula, Timothéust maga mellé vevé, de hajora nem üle 
 Efesusba, hanem Troásba mene. olyan szándékba hogy ót prédikálaná az Évangyéliumot, Az Isten ót nékie kivánatos utat nyitot volt. De az elméje ót helyén nem volt. mert ót nem találá Titust., akit korinthusba küldötte vala, a mint azt meg mondók, és azt szerette volna tölle meg tudni, hogy az ö elsö levele mit okozot a korinthus béliek elméjiben Ez okáért. tsak hamar el butsuzék az Atyafiaktol kik ót valának. és Macédoniában mene. ót marada egy 
 nehány holnapokig meg látogatvan az Eklésiákot a melyeket az elsö uttyaban fundálta vala, és intvén a hiveket a nyomoruságokban valo hüségre, és a jó tselekedetbe valo álhatatoságra


 De sokat szenvede ebben az uttyában, mível viaskodni kelleték apogányokal. és nyughatatlanságban lenni a hivekért. a kik közül sokan még gyengék valának, test szerént ót semi nyugodalma nem vala, De az Isten aki meg vigasztallya az alázatosokot. és akeseredetteket. meg vigasztalá a Titus el érkezésivel, akitöl meg tudá a korinthusi Anyaszent egy háznak. jó rendbe valo voltát. és hogy mitsoda szent változást okozot alevele, mivel ahivek parantsolattya szerént mindnyájan el távoztak volt aparáznás embertöl. és hogy az az. ember. magát meg jobitotta, A korinthus béliek szent Timotheus, és szent Titus által. arra kérették volt szent pált. hogy botsáson meg annak az embernek. Titus tudtára adá azt is, hogy az alamisna a melyet akorintus béliek akarnak adni. a Jérusalemi szegényeknek. készen vagyon. Erre valo nézve szent pál kezdé a Macédoniai hiveknek javasolni. hogy ök is tartanák készen az övéket. a melyet végben vivék. olyan buzgoságal, amely, felyül haladá tehettségeket.


 Az Apostol. meg örülvén a jó hirnek. melyet Titus vit volt néki korintusbol. arra kéré Titust. hogy térne viszá még oda, és vinné el még egy más levelét, a melyet akarna irni nekik, Titus örömest rea álla,, és szent pál néki adá ezt a második levelét. a mely, a korintusbélieknek, és az Ákájába lévö hiveknek szollot, hasonlot kel mondani. a szent pál több leveleirölis. a melyeket a fö városoknak irá, mivel azok nem tsak azokot avárosokot illették. hanem a környékbe lévö hiveket is, és a tartományba lévö városokot


 Ebben alevelbe, elejekben adgya hogy mit szenvedet Ásiába, és hogy meg változtatta szándékját, és ha hozájok nem megyen, amint azt meg igérte volt az elsö levelében, azt nem álhatatlanságbol. se nem emberi tekéntetböl tselekeszi., hanem azért, hogy se öket, se magát meg ne szomorittsa. meg intvén azokot. a kik vétkekért valo penitentziát nem tarottak, meg botsáttya vétkit a mostoha anyával vétkezet embernek, mert töredelmeségel volt vétkiért, és 
 hogy a korintusi Anyaszent egy ház is. arrol meg feddete volt

Valának abban az idöben sok álnok sidó Apostolok. atartományokba el szélyedve, akik. akristust predikálván, a törvény cérémoniáinak, és a környül metélésnek szükséges voltát tanitották, amellyeket szent pál ellenzette. Ezek a hamis munkások korintusba menvén. azon igyekezének hogy bé vétethesék tanitásokot az oda valo hivekel, az Apostol. a második levelének nagy részibe, azon vagyon hogy fel magasztallya szolgálattyát, és meg mutassa mitsoda külömbség vagyon. ö közte, és azok az álnok doktorok közöt., a kik tsak amagok hasznokért, és emberi tekéntetböl prédikálottak, a kik azt mondgyák vala felölle. hogy az ö 
 levelei sulyosak, és kemények, de az ö jelen valo léte, és beszéde, meg vetni valok., Azt felelé ezekre. hogy a mi ötet illeti. ö nem keresi a kérkedést, hanem a korintusiakot veszi 
 bizonyságul., hogy.mitsoda haszna volt közöttök prédikálásának, és hogy mint viselte nálok magát., elö számlállya mitsoda nyomoruságokot szenvedet. és mitsoda veszedelmekben volt, ezekröl ditsekedik többet, ezekhez teszi, amunkát, a fáradságot, avirrasztásokot. az éhséget, szomjuságot, a böjtöléseket, ahideget, mezitelenséget, az ö szüntelen valo foglalatoságát az Eklésiák igazgatásában. Azt akarja. hogy ugy tekinttsék mind azt. valamit maga felöl mond, mint esztelenséget, mivel nem illik se az alázatosághoz, se egy Apostolnak szemérmeteségehez. hogy maga magát ditsérje.


 Azután a látásirol, és el ragadtatásirol beszél., atitkokrol. és a magoság béli igazságokrol. amelyeket az Isten nékie ki nyilatkoztatta., De azonal viszá tér a maga gyengeségeire. és azt mondgya, hogy azok a nagy dolgok ötet fel ne emellyék, tehát testi ösztön adatot néki, és a sátának egy Angyala. artzul tsapdoz engemet, a mely, vagy a testi kisértetet teszi. vagy a hivalkodást, az után mondgya. hogy három szor kértem az urat hogy attol szabaditson meg engem, De azt felelte rea, Elég néked az én kegyelmem, mivel az én hatalmom. atestnek gyengeségiben fényeskedik leg inkáb, azután menti magát a korintusiak elöt. hogy semit nem akara töllök el venni, nem azért hogy nem szeretné, öket. hanem azért. hogy nem ajószágokot keresi, ha nem magokot, büntetésel fenyegeti azokot, a kiket a rendeletlenségben fogja találni. nem fog kedvezésel báni vélek, hanem ahatalom szerént itéli meg. a mely adatot neki. és meg bünteti azokot. a kiket. aversengésben. irigységben. viszá vonásba. ragalmazásba talállya. De azon kéri az Istent, hogy ne kénszeritessék ahatalomal élni a melyet vett tölle. az épitésre. és nem arontásra Imé a korintusiakhoz irt második levelnek a veleje.

szent pál nem tsak egyedül küldé el Titust korintusba, ket társat ada melléje, akiket meg nem nevezi, hogy fel vegyék az alamisnát. amelyet az Akajai hivek küldenek palestinában, kevés idö mulva magais korintusba mene harmadikszor, Azt valojába hogy ót mit vit végben, nem tudgyuk. szent Agoston azt tarttya, hogy ót rendbe vevé mind azt, valami a szent Aldozatot 
 illeti, és hogy mi modon kel azt ajánlani, különösön. hogy éhomra vegyék akristus testét, és vérét a melyeket, a templomba valo vatsorakor veszik vala akoron, amely szokásba volt 
 abban az idöben, a melyben szent pál irá az elsö levelét a mint már azt lattuk.


 Szent pál minek elötte korintusbol Jérusálembe indullyon., levelét a Romaiaknak meg irá. 
 Ez a levél noha nelégyen is régieb atöbbinél, mind azon által. a szent pál levelei közöt., leg 
 elöbb tétetet. mind az Anyaszent egy háznak, mind a Romai városnak. elsöségekre valo nézve, vagy is. mind a dolgoknak. és az oktatásoknak nagyságokra valo nézve. Az Apostolnak. sok idövel. annak elötte szandékja vala Romába menni. azt tudta hogy abban az Anyaszent egy házba. sok számu hivek valának, akiknek hitek, hires volt mindenüt, mindenüt hirdették az ö tudományokot. felebaráti szereteteket. és engedelmeségeket, Azt tudtára adták volt. hogy a hamis Apostolok., haborgattyák vala azt az Eklésiát. az ö veszedelmes tanitásokal., tanitván. hogy a környül metélés nélkül, és a törvénynek Ceremoniális tselekedeti nélkül. üdvezülni nem lehet. A környül metélt sidok. ezeket a tanitásokot erösittik vala, és ditsekedének sok olyan elsö jusokal. amelyek., azt gondolák. hogy öket fellyebbeké tészik. apogányoknál. mint ha meg érdemlették volna az Évangyéliumnak, és a hitnek kegyelmét. az ö elöbbeni jó tselekedetek által, A pogányok pedig, az Istennek ingyen valo irgalmaságábol hivattak ahitre

Ellenben pedig apogányok meg tanitatván a szabadságra. amelyet a kristus nyert nékünk, és a környül metélésnek. és a törvény béli Ceremoniális tselekedeteknek haszontalanságokra, Azt felelik vala, hogy ha törvényt nem vettek az Istentöl. azt meg sem szegték. se meg nem vetették. valamint a sidok tselekedének, hogy a pogány tudosok. és filosofusok az Istent üsmérték. és a külsö jó erköltsöknek törvényit olyan hiven követték valamint magok a sidok.: Hogy ha a kristus Jésus a sidok közi jöt volt el, a sidok ötet meg vetették, és fel feszitették, ellenben pedig apoganyok ötet bé fogadták, és imádták, és illyen formába. a sidoknak nintsen semmí is olyan jusok, ami öket, náloknál felyeb tehesse, és a mivel ditsekedhesenek.

Szent pál, a Romaiakhoz irt levelében. meg aláza. mind a meg tért pogányokot, mind a sidokot, és meg mutattya, hogy fogyatkozás vagyon abban. a mit magok felöl tartanak, elöre meg aláza apogányok hivalkodásit, és meg mutattya, hogy a pogány böltsek, és filosofusok, az 
 Isten igazságát. az igazságtalanságnak fogságában tartották, mivel az Istent meg üsmervén ötet nem ditsöitették amint kelletet volna, és azal tartoztanak, ez igy lévén, az ö nagy elméjek tsak arra valo volt, hogy öket még vétkesebbeké tegyék, az elmének vakságában. és a bálványozásba estenek, Hogy ezekért avétkekért meg büntettessenek, az Isten el hagyá öket. az ö rosz hajlandoságokban., amelyek vélek olyan utálatoságokot követtettek, hogy a természetnek gyalázattyára vannak.


 Azután a sidokhoz tér. és meg mutattya nékík az ö kevélységeket. fejeségeket. és meg keményedéseket, ök atörvényt vették. volt, de azt nem követték, vagy ha követték is annak Cérémoniáit. azért ditsekedtenek. és a ditsöséget magoknak adták. holot azt. az Istennek kelletet volna adni. Ez igy levén. semi öket az érdembe fellyeb nem tészi a pogányoknál., egyik a másikánál jobban meg nem érdemlette az Évangyéliumnak kegyelmét. mindnyájan. egyenlö vétkesek valának. az Isten hatalmára egyaránsu szükségek vala. hogy meg ígazitassanak akegyelem által, a kristus Jésusban valo hitekért.. meg mutattya azután. hogy a sidoknak nem kel meg vetni apogányokot, se a pogányoknak a sidokot, A pogányok a kik követöi az Ábrahám. hitének. és engedelmeségének. azok az igaz fiai Ábrahámnak. és 
 valoságos örökösi. a pátriárkáknak tett igéreteknek, A test szerént valo sidok. a kik nem lélek szerént valo fiai Ábrahámnak, nintsen apogányoknál több érdemek, Ámbár közönségesen a sidó nemzet meg vettetve légyen is, mind azon által ez a nemzet gyükere 
 annak a fának amelyben óltattak ameg tért pogányok. A gyükérnek nem kel meg vetni az ágakat, se az ágaknak a gyükeret 


 A Romaiaknak hasonlo rendet szab. mint a melyet szabot volt. a korintusbélieknek a bálványoknak ajánlot hus iránt, azt akarja hogy abban okoságal járjanak, hogy meg ne 
 botránkoztasák a gyengéket. és a tudatlanokot, Azt hagya nékik. hogy engedelmeskedgyenek avilági hatalmasoknak., hogy jora fordittsák a profétiát, és a lelki ajándékokot, azt mondgya nékik hogy az Évangyéliumot prédikalotta. a tenger szélyin lévö helyeken. Jerusalemtöl fogvást Illiriáig, nem is épitet a más fundámentumára, hanem fö képen azoknak prédikálot, akik még nem hallottak volt beszélleni a kristus felöl, Tudtokra adgya. hogy kevés idö alat, jérusálembe mégyen. hogy a szenteknek vigye. a segittséget., melyet a Macedoniai, és az Ákájai hivek küldenek nékik.: Reménli hogy ezen uttya után. véghez viheti a régen fel tett szándékját, hogy Romába mennyen. és spanyol országban is. kéri segittségit a Romaiak könyörgésinek, hogy az Isten menttse meg ötet a sidok töretöl. a melytöl tart. és hogy azö szolgálattya, vagy az alamisna melyet fog vinni. kedves ajándék lehesen a Jérusalemi szentek elött.

szent pál el végezvén alevelét. Romában lévö sok személyeket köszönt. a kiket. görög 
 országba. vagy Ásiába üsmérte volt. Ajánlya nékik fébét. a Diakonissát. ki tzenkrisbe vagyon korintushoz közel, köszönti Priskát. és Aquilát, a kik viszá tértek vala Romába, köszönti azö házok béli gyülekezetet is, köszönti Epenétust, elsö sengéjét Asiának a kristusban. Máriát. aki sokat munkálodot Romába, Andronikust, és Juniát, a rokonit. a kik régieb keresztyének nálánál. és a kik fogságba voltanak véle együt, köszönti az Aristobolus házábol valokot, ugy a Narcissus házábol valokot is. talám azt a hires Narcissust a Claudius szabadosát. a kit Agripina meg öleté, végtire köszönti Hermest. ezeken kivül még sokakot köszöntet, a kik hihetö hogy leg fövebbek. és leg szentebbek valának a Romai Anya szent egy házban

köszönti azután öket Timothéusnak. segitöjinek nevében, lutziusnak, jasonak, és sosipaternek. a maga rokonának nevekbe, Tertius. a ki irodeákja volt szent pálnak. végtire köszönti öket a gazdája. kájus nevével. Erástus, a korintusi kints tartonak. és a Quartus nevekel., Azt tarttyák hogy a Romaiaknak irot levelet fébé vitte volna el, a kit ajánlya a Romaiaknak. hogy ugy fogadgyák. a mint illik fogadni a szenteket., és legyenek hozája mindenbe segittségel. valamint hogy öis sokakot meg segitet. és még magát az Apostolt is.


 szent pál minek utánna három holnapot mulatot volna. görög országba. és macédoniába fel tevé magában hogy pálestinában menne. oda vinni az alamisnát., az elsö szándekja avolt hogy oda tengeren menyen. de meg tudván hogy a sidok el álottak volna az uttyát. azért jobban szereté Macedonia felé veni utyát. és onnét által menni Ásiába, ót hajora üllyön. és pálestinában menyen, eszerént is tselekedék sosipater, Aristarkus. Secundus, Gajus. Timoteus, Tysikus, és Trofimus. filippiig kísérék szent pált. és onnet elöre el küldé öket Troásba, ahol meg várák ötet, szent pál pedig filippibe marada szent lukátsal, és ót tölté akovasztalanok napjait. és a husvét Innepét., a mely a kristus esztendejének ötven nyoltzadikában volt, szombaton huszon ötödik martÿ szent pál hajora ülvén öt nap mulva Troásba érkezék atöbihez. és nyolcz napig ót marada,


 Vasárnap a Troásba lévö hivek. esze gyülekezének. a kenyér szegésre. ugy mint az ur vatsorájára., a gyülekezet pedig a harmadik felsö rend házba volt, a hol szent pál éféliig tanita, mert más nap meg akara indulni és mint hogy a szent pál tanitása sokáig tarta. egy Eutikus nevü iffiu az ablakba ülvén. el aluvék. és a harmadik rend hazbol. le esék. és holtan marada, szent pál nagy siettségel. le szalada és a holtra borulván meg ölelé, és mondá azoknak kik ót valának. meg ne háborodgyatok. mert éll. azután fel menvén. az iffiat ís fel vivék. és mindenek meg vigasztalodának, szent pál a kenyeret meg szegvén. és évén az atyafiakkal, ísmét vírattig beszélle nékik.

szent pál Troasbol. Assonba mene földön, a több társait pedig a tengeren küldé oda, Assonba szent pál hajora üle a többivel. és mitelenbe érkezének. más nap Xio mellet menének el. más 
 nap Sámosba érkezének. azután valo nap Milétumba. Miletumba lévén, szent pálnak nem vala kedve Éfésusba menni. a mely város tizen két. vagy tizen öt mély földnire vagyon Miletumhoz, még izené az Éfésumi papoknak és püspököknek. hogy jönének Miletumba., szent Timoteus a koron szent pál mellet volt. hihetö hogy valamely más püspök volt a koron helyében Éfésusba

A midön oda érkezének mondá nékik. Tudgyátok mint viseltem magamot. mind azon idö alat. amég veletek voltam, Az elsö naptol fogvást melyben Ásiában jöttem, Én az urat nagy alázatoságal, és köny hullatásal szolgaltam. a kisértetek közöt a melyekbe voltam. a sidok leselkedések miat. semit néktek el nem titkoltam., amihasznotokra lehetet, és semi meg nem tartoztatot, hogy titeket ne oktasalak mind nyilván. mind különösön. prédikalván a sidoknak. valamint apogányoknak. az Istenhez valo penitentziát, és a kristus Jésusba valo hitet. Mostanában meg kötöztetvén a szent Lélek által. Jérusálembe mégyek, nem tudván hogy ót mi fog történni rajtam, hanem hogy, valahol el mégyek, a szent Lélek tsak a lánttzokot. és keserüségeket adgya tudtomra hogy következnek reám., De ezektöl én nem tartok, És kész 
 vagyok a veszedelemre tenni életemet, tsak el végezhesem futásomot. és bé tölthesem szolgálatomot, a melyet a mi urunk Jésustol vettem, a mely a, hogy prédikályam az Isten kegyelmének Évangyéliumát., Azt tudom hogy az én szinemet többé meg nem láttyátok, ti mindnyájan. kik közöt által mentem. prédikálván az Isten országát,. tudtotokra adom tehát a mái napon hogy ártatlan vagyok ati véretekért, mert az Istennek semi akarattyát tölletek el nem titkoltam vigyázatok tehat magatokra, és anyájra, a melyre az szent Lélek titeket püspökökké tett, hogy igazgassátok az Isten Anya szent egy házát, a melyet amaga vérivel nyerte meg, mert tudom, hogy az én távul valo létemkor, közitekben ragadozo farkasok jönek, kik anyájat nem fogják kimélleni, Es hogy ti közülletek ollyanok fognak támadni, kik meg romlot tudományokot fognak hirdetni. hogy tanitványokot tsalhasanak magok mellé., az okáért szüntelen vigyázatok, és azt tudgyátok hogy három esztendö alat, meg nem szüntem, se napal, se éttzaka, könyves szemel inteni mindenikét közülletek. Mostanában az Istennek ajánlak titeket, és az ö malaszttya Igéjének, hogy végeze el az Epületet. amelyet el kezdette, és hogy minden szentekel. részesittsen titeket amaga örökségiben. senkitöl nem vettem se aranyat. se ezüstöt. se ruházatot, és azt tudgyátok. hogy ezek akezek akiket láttok. szerzették meg nékem a szükségre valokot. és azoknak a kik velem voltanak, mindenekben példát mutattam néktek, és meg mutattam néktek, hogy segiteni kel a gyengéket a munkával, és meg kel emlékezni az urnak ezen szavairol. hogy nagyob boldogság adni, mint venni.

Ezeket el végezvén. térdre esék. és imádkozék atöbivel, akik azonal nagy zokogásal kezdének sirni, és a pál nyakára borulván, tsokollyák vala ötet. az ö leg nagyob keserüségek avolt. mert azt mondotta vala nékik hogy többé ötet meg nem láttyák. az után a hajójíg kisérék ötet, és 
 nehezen válának meg tölle. pál hajora ülvén atársaival együt. egyenesen a kos szigetében menének, más nap Rodusba, és onnét patarában., ót olyan hajora üle, a melynek Tyrusba kelletek ki rakodni. Cyprus mellet el menvén. Tyrusba érkezék, ót tanitványokot talalván, hét nap marada vélek. a szent Lélek mindenüt azt adatta tudtára pálnak, hogy Jérusalembe. fogságban esik, ahivek is hozája valo szeretetekböl, azt jovallyák vala néki hogy oda ne menyen. de semmi meg nem tartoztathatá ötet.

Minek utánna hét napot töltöt volna Tyrusba. a hivek., feleségekel. és gyermekekel. ki kísérék ötet avaroson kivül. ót atenger parton, mindnyájan térdre esvén. imádkozának. és meg ölelvén egy mást. el butsuzának, szent pál atársaival hajora üle. ahivek pedig viszá térének házokhoz. pál ptomaisba érkezvén ót marada egy nap atanitványokal., onnét földön meg indulván. Czezáréaban érkezék. és az Évangyelista filephez szálla ez egyik volt. ahét diákonusok közül., ennek négy szüz leánya lévén. mindenik jövendölö volt a három. vagy négy napok alat. a melyeket Czézáréában tölté szent pál, érkezék Jérusalemböl egy Agabus nevü keresztyén proféta. a ki szent pálhoz mene. el vévén az övit tölle. a maga lábait, és kezeit azal meg kötözé. és mondá imé mit mond. a szent Lélek. Az ember, akié ez az öv. e szerént kötöztetik meg, a Jérusálemi sidoktol., és a pogányok keziben adgyák ötet.


 Mindnyájan ajelen lévö hivek. kik hallák ezeket a beszédeket, kénszeriteni kezdék szent 
 pált hogy veszedelemre ne tenné magát. és ne menne Jérusalembe, De pál felelé nekik, Mit sirtok, és miért sanyargattyátok szivemet. tudgyátok meg, hogy kész vagyok Jérusálembe. nem tsak fogságot szenvedni hanem még halált is az ur Jésus neviért, atanitványok látván szándekját. nem kénszeritték többet. hanem mondák, legyen meg az Isten akarattya, egy nehány napok mulva meg indulának. és pünkösdre Jérusálembe érének. a mely abban az esztendöben. vasárnap volt. 14 maji. Az Atyafiak. nagy örömel fogadák öket. és más nap. szent Jakabhoz. a Jérusálemi püspökhöz menének. hihetö hogy abban avárosban. tsak egyedül ö volt jelen az Apostolok közül. A jérusalemi öregek, és keresztyén papok. minyájan oda gyülekezének. és szent pál kezekbe adá az alamisnákot. melyeket gyüjtöt vala. és tudtokra adá mind azt [mind-azt], valamit az Isten tselekedet az ö szolgálattya által. a pogányok közöt.

Meg halván mind ezeket. minnyájan ditsöitték az Istent. és mondák nékí, látod atyám fia. menyi sok ezer sidok állottak ahitre, mind azon által. mindnyájan buzgoságal tarttyák meg. atörvénynek Céremoniáit. azt mondották pedig nékik hogy atartományokban lévö sidoknak azt prédikálottad., hogy hagynák el. a Mojses törvényit, a gyermekeket környül ne metéllyék. és ne élyenek a sidok szokása szerént hanem tselekedgyed azt a mit jovallunk néked, végy négy férfiakot magad mellé. szenteld meg magadot vélek együt, és fizes érettek, mutasd meg ez által. hogy a törvény szerént jársz. A meg szentelés, amelyet it szent páltol kivánnak. nem az. hogy a haját el nyirese. sem hogy olyan fogadást tegyen vala mint Názáréusok. hanem hogy meg tisztullyon és abban az állapotban lehesen hogy ajánlhassa az áldozatokot, amelyekhez nagy tisztaság kivántatot.

A Jérusálemi Anyaszent egy háznak vénei mondák, A mi ameg tért pogányokot illeti, mi azt nem kiványuk hogy a törvénynek Ceremoniái alá vettessenek, mi tsak azt parantsoltuk nékik hogy tartoztassák meg magokot a bálványoknak áldozot hustol. avértöl. a fojtot hustol. és a paráznaságtol. szent pál könnyen meg fogadván amit kivánának tölle, maga mellé vévé a négy férfiakot, meg tisztula vélek. és más nap a templomba mene, tudtára adá a papoknak. mitsoda napon végezödnék el fogadása. és hogy mitsoda napon kelletnék ajánlani érettek az 
 ajándékokot, és az áldozatokot. Azok az ajándékok ezek valának, egy kosár kovásztalan kenyér. olajal meg kenve, pogátsák, és bór az öntözésre. Az áldozat ebböl állot. egy bárányt áldoztanak, egy juhot. a vétekért, és egy kost. háláadásul.


 De el érkezésinek a hetedik napján, némely Asiai sidok, meg látván ötet atemplomba. fel lázaszták az egész népet, meg fogák. kiáltván. segittségre Izraéliták, Imé ez, a ki mindenüt a törvény, és a szent hely ellen tanit, és aki magával pogányokot vit bé atemplomba. és meg ferteztette azt a szent helyt, Ezeket azért mondák, mert szent palt a városon együt látták Trofimusal. a ki meg tért pogány vala, azt gondolák hogy ezt szent pál atemplomba vitte volna. azonal az egész város fel zudula és nagy todulás lön a nép közöt. szent pált meg fogák a templombol ki vivék. és a kapukot bé zárák.

A tisztarto Lysias, a ki a város örzésire rendeltetet Romai seregnek parantsolt, és akinek mindenkor készen valának vitézi fegyverben atemplom körül. fö képen a nagy Innepekbe. hogy meg ne engedgyék azenebonát, meg halván a kiátásokot. nagy siettségel oda mene avitézivel, hogy meg láták, meg tsendesedének azok a kik szent pált verék. és meg akarák ölni. Lysias ki ragadá kezekböl. és lántzra téteté. Azután látván hogy minden tsak azt kiáltaná hogy meg kellene ötet ölni, és semmi bizonyost ki nem tanulhatván felöle, se az okát annak azenebonának., parantsolá hogy vinnék ötet. az Antonia eröségibe. a midön pedig szent pál a gráditsokon volt, a vitézeknek kelleték ötet vinni. a népnek eröszak tételiért, mivel nagy sokaság kisérí vala ötet. kiáltván, öld meg ötet, pál az eröség elöt lévén. mondá Lysiásnak. leheté az a szabadságom hogy valamit mondgyak néked Lysiás felelé, tudtzé görögül, nem te vagyé az az Egyiptiai. aki anapokban négy ezer gyilkosokot vit magával a pusztában. pál felelé néki, abban bizonyos légy, hogy én sido vagyok. Ciliciába. Társisba születtem. oda valo is vagyok, kérlek engedmeg, had szollyak a népnek, Lysiás azt meg engedé, pál a graditsokon lévén. inte kezével a népnek, és nagy tsendeség lön, és illyen formába beszélle nékik sidoul, Atyám fiai. kérlek hogy halgasátok meg. a mit magam menttségire mondok néktek

A midön sidoul hallák beszélleni. még annal jobban kezdék halgatni., mondá tehát nékik, hogy Ciliciában. Tarsiai volna, Jérusalembe. a Gamaliel lábainál neveltetet, az atyai törvenynek igasságára oktattatot, buzgo volt a Ceremoniák meg tartásiban. üldözteis azokot akik akeresztyéni vallást tartották. az után elö beszéllé nékik. mi formaban volt meg térése mikor Damaskusban menne, azt is mondá nékik hogy jérusálemben menvén. egy nehány esztendök mulva, és imádkozván atemplomba, az elméjiben el ragadtaték, és akristust látván. aki mondá neki, meny ki szaporán Jérusálemböl. mert bé nem veszik a bizonyságot melyet tész felölem nékik., de el küldelek mesze., hogy predikály a pogányoknak, a sidok mind eddig tsendesen halgatván ötet, fel zudulának. kialtván. vedd ki evilágbol ezt ahamisat, és azonal. el kezdék hánni köntösöket., és a port az ég felé vetni,

A tisztarto látván hogy a nép oly igen volna szent pál ellen, és nem tudhatván az okát. az eröségbe vivé, és le fekteté a földre., hogy mind addig verese. a még vallani fog.magára. de a lántzal együt. hogy le fektették volna ötet. monda egy századosnak, szabadé néked meg ostorozni egy Romai polgárt, a kit meg nem itéltek. a százados ezt tudtára adá atisztartonak, a ki mindgyárást pálhoz mene. és kérdé tölle. Romai polgár vagyé tehát? aki felelé a vagyok, A tisztarto mondá néki, énnekem a sokba tölt hogy azá lehettem,. Én pedig abban születtem felelé szent pál. akik kinozni akarák ötet. azonnal el hagyák. és lysias fel oldatá. ötet., de a nem látzik hogy a lántzot le vétette volna rola, amint kelletet volna a Romai törvény szerént, a mely tilttya. hogy egy Romai polgárt lántzra tegyék Más nap meg akarván tudni valoságal hogy a sidok mivel vádolnák, esze gyüjteté apapokot. és az egész tanátsot, és levétetvén alántzot szent pálrol elejekbe vivé.


 Szent pál eszerént kezdé beszédit, Atyám fiai. mind eddig az oráig a magam lelke üsmérete szerént viseltem magamot az Isten elöt, Erre a szora a fö pap Ananias parantsolá hogy tsapnak artzul, A koron szent pál mondá néki. Az Isten tégedet is meg ver, fejéritet fal, azért ülsz it. hogy a törvény szerént itély. mind azon által. atörvény ellen azt parantsolod hogy engem meg tsapjanak, a fejéritet falon. szent pál érté, a föpap két szinüségit. és a fenyegetés a melyet tett 
 néki. hogy az Isten ötet is meg veri, ez ollyan jövendölés volt, a mely bé tellyesedék ezen dolog után nyoltz esztendövel. mivel a sidok magok ölék meg, a maga fia volt elöl járojok.

Azok pedig a kik jelen valának mondák pálnak, hogy mered átkozni a fö papot. pál felelé nékik, nem tudtam atyám fiai. hogy ö legyen a fö pap. mivel a meg vagyon irva., hogy ne gyalázad szoval. a népednek fejdelmét. Az igen lehetö dolog volt. hogy szent pál nem tudhatá ki volt akoron. a fö pap. mind azért, mert akoron a fö papok nem voltanak örökösök. se rendel egy más után nem következtenek mint annak elötte. gyakran változtatták. és le tették öket. mind pedig azért is hogy huszon öt esztendötöl fogvást szent pál Jérusálemben nem lakot. és hogy négy esztendötöl fogvást tellyeségel ót nem volt. és ha tudta volnais hogy Ananiás a fö pap. személyiben nem üsmérhette.

szent pál pedig tudván hogy egy része azoknak a kik jelen voltanak, Saducéusok valának. a más része pedig farisaeusok, nagy szoval mondá a gyülésbe. atyám fiai. én farisaeus vagyok, és farisaéusnak fia. és a más életnek reménségiért. és a holtak fel támadásáért kárhoztatnak engem amái napon, A bizonyos, hogy a sidoknak leg föveb ellene valo gyülölségeknek. oka azért. volt. hogy a kristusnak halotaibol valo fel támadását hirdette. hogy néki a templomba meg jelent. és hogy apogányok közi küldötte predikállani. A Saducéusok akik nagy tekéntetbe valának a gyülésbe, tellyeségel tagadák aholtak fel támadását. A fariseusok pedig azt tartották, de tagadták a kristus fel támadását, szent pál nem tartozék ki mondani a sidoknak mind azt amít gondola, és lehete néki olyan mesterségel élni, hogy a biráit egy más ellen támasza, és hasonlást okozon. amint is hogy, mihent eszerént kezde beszélleni, a farisaeusok, és a Saducéusok közöt nagy vetekedés támada, és a gyülés meg oszlék. Némely farisaeusok mondák, mí semi roszat nem látunk ebben az emberben. mit tudunk mi abban. ha egy lélek. vagy egy Angyal nem beszéletté néki, azonba pedig azenebona nagyobodván, a tisztarto tarta attol. hogy pált esze ne szaggatnák. azért parantsolá avitézeknek. hogy vinnék ki a gyülésböl és vinnék viszá az eröségbe.


 A következendö étzakán az ur meg jelenék szent pálnak. és mondá. légy bátor, mert valamint bizonyságot tettél rollam Jérusálemben. ugy Romában bízonyságot kel tenned én rolam. Más nap némely sidok esze beszéllének hogy pált meg ölyék, ezek töben valának negyvenél, meg is esküttek volt. hogy addig se nem esznek, se nem isznak. valamég meg nem ölik ezek pedig tudtára adák a papok fejdelminek, és a tanáts uraknak szándékjokot. és mondák nékik, tselekedgyétek azt, hogy a tanáts nevével kérjétek arra a tisztartot. hogy holnap küldgye elötökbe pált. mint ha még az ö dolgát jobban meg akarnátok tudni, és mi meg ölyük. minek elötte hozátok érkezék. De a szent pál hugának a fia meg tudván a sidok szándékjokot, szent pálnak meg jelenté, pál pedig a tisztartohoz küldé ezt az ifiat. akinek titkon. mindeneket meg monda. a tisztarto. pedig, meg hagyá az ifiunak., hogy senkinek ne mondaná hogy ö néki tudtára adta volna adolgot. azonba pedig magához két századost hivata., és mondá nékik. az éttzakának harmadik oráján. (. ugy mint kilentz ora felé estve.:) tartsatok készen száz gyalogot., hetven lovást. és két száz nyilast, hogy Czéráreában vigyék azt az embert. azt is meg parantsolá hogy tarttsanak készen egy lovat pál alá. és vinék vigyázásal. Claudius felix gubernátorhoz, a ki rend szerént Czézáreába lakot. Lysiás tarta attol. hogy asidok az uton el ne 
 ragadnák. és meg ne ölnék és azután azal vádolnák. hogy a sidoknak pénzért adta volna kezekbe.

Lysiás meg irá felixnek, hogy az embert a sidok kezekböl ki vévén., a Romai polgár volna, azt 
 meg nem tudhatta hogy miröl vádolnák. hanem tsak azt mondgyák felöle., hogy valamit 
 tselekedet volna a sidok törvénye ellen, meg tudván hogy halálára igyekeznének. azért helyesnek itéltem hogy hozád küldgyem. avádloknak is tudtokra adtam. hogy hozád menyenek. A vitézek el indulván tehát étzaka szent pálal., más nap regel Antipatrisba érkezének, a honét a gyalogok viszá térének Jérusálembe. a lovasok pedig követék uttyokot. és azon a napon Czezáréába erkezének., félix kérdezkedvén szent páltol., mondá. néki, hogy meg fogja visgálni a dolgát, mihent avádloi el érkeznek. és parantsolá. hogy vinnék szent pált fogságba. azudvar házba. melyet Hérodes épitetet vala Czézáréában


 öt nap mulva érkezék oda a fö pap Ananias egy nehány tanáts urakal. és egy Tertullus nevü prokátoral, a kinek pál ellen kelleték perlekedni, Tertullus el kezdvén beszédit félixhez valo hizelkedö ditséretekel, szent pál is félix elöt lévén. Tertullus mondá, hogy pált. azt a veszedelmes embert, ugy találták. hogy mindenüt nagy támadásokot tet a sidok ellen. feje volna a Názárénusok szakadásának, de söt még meg akarta ferteztetni a templomot. a sidok pedig meg fogván ötet. és a Mojses törvénye szerént akarván ötet meg itélni, Lysiás oda érkezvén. eröszakoson vette ki kezekböl,. a Jelen lévö sidok. erösitték a Tertullus vádolásit.

A koron a Gubernátor inté szent pálnak. hogy menttse magát, pál mondá. jó szivel mentem magamat, tudván azt. hogy már egy nehány esztendöktöl fogvást. vagy birája ennek a nemzetnek. mivel azt meg tudhatod., hogy nintsen több tizen két napjánál hogy Jérusálembe érkeztem. azért hogy eleget tegyek amagam áitatoságanak. azt néked meg vallom. hogy az Istent a vallás szerént szolgálom, a mellyet a Názárénusok eretnekséginek tarttyák. lenni. Hiszem a törvényt, és a profétákot., És reménlem. a holtak fel támadását. sok esztendök mulva mentem Jérusálemben, és a nemzetemnek alamisnákot vittem. Engemet tisztulva találtanak atemplomba. senkivel nem vetekedtem. se a népet esze nem gyüjtöttem. se semi zenebonát nem okoztam. Imé ebböl ál adolog, és többet nem bizonyithatnak ellenem. A zenebonának kezdöi és a kikröl panaszolkodhatnám. azok némely Asiai sidok., a kik engem azal vádolának hogy pogányokot vittem volna bé atemplomba, azokot kelletet volna tehát elödbe hozni,, ha let volna valamit mondaniok ellenem.

felix meg halgatván mind ezeket.abeszédeket, a pál vádoloit viszá küldé. mondván. hogy akor fog itéletet tenni, a midön ki tanulhattya jobban a dolgot. és a midön maga lysiás meg fogja néki mondani. a mikor Czézáréába fog jöni. szent pált pedig egy századosnak az örzése alá adá, meg hagyván mind azon által néki. hogy elegendö szabadságot adgyon néki, és az övéit ne tiltsa el tölle. felix egy nehány nap mulva. egy kevés fordulást tévén. viszá tére Czézáreába a feleségivel Drusillával, az ifiu Agrippának hugával. a ki a mint már meg mondok. el vált vala az Aziz királytol. és félixhez ment vala, Ez az Aszony sidoné lévén, látni akará szent pált, felix az felesége eleibe hivatá ötet, szent pál. szokása szerént valo kemény, és buzgo beszédekel szolván. a kristusban valo hitröl, az igazságrol., atisztaságrol. és az utolso itéletröl. felix azon meg rémülvén. mondá néki, már mostanában elég., tsak menyel. amidön idöm lészen meg halgatlak. és mint hogy azt várta hogy szent pál pénzt adgyon néki, azért sok izbe hivatta magához. és beszélgetet véle. Es noha látta artatlanságát., de el nem botsátá ötet. hanem két esztendeig tartá fogságba Czézáréában.


 Ebben az esztendöbe az ifiu Agrippa ki tévé afö papságbol. Ananiást, és Ismaelt tevé 
 helyében, abban az idöben a letet fö papok, meg tarttyák vala mind a nevet. mind a fö papsághoz tartozando hatalmat, a közönséges papokal., és a Jérusálemben lévö fö rendekel. esze veszének. ezek a fö papok fegyveres emberekel kisértetik vala magokot akiket anép közül választtyák vala. és akik leg hamisabbak. leg veszekedöbbek valának. ezek a veszekedést az egy más ellen valo szitkon kezdik vala el. és akö hajigáláson végezék., és senki nem áll vala ellene ennek arendeletlenségnek, mint ha Jérusálem, rend nélkül. és magistratus nélkül valo város let volna, ahol mindent szabadoson tselekedhettek, Azt könyen el lehet 
 hinni. hogy ezeket a veszekedéseket, a tizednek ki osztogatása okozá. A rend szerént valo szokás a volt. hogy a léviták. fel szedték mind atizedet, azután a papoknak abbol ki adták atizedet, olyan formában. hogy a fö papnak, abbol., az ö méltoságához illendö resze volt. A fö papok a kik abban ahivatalban valának, azt kivánták. hogy a letételek után is anyi részt vegyenek atizedböl valamint annak, elötte, de látván hogy nem követnék kivánságokot, az embereket, a közönséges papoknak tsürjökbe küldék, és el viteték a dézmát. a mely ezeké volt. ugy anyira, hogy azok a kik nem valának. gazdagok éhel meg halának azoknak a fö papoknak kegyetlenségekért.


 Hihetö hogy ezen veszekedéseknek alkalmatoságával tétete lántzra felix egy nehány papokot tsak kévés dologért, és Romába küldé öket, hogy számot adgyanak tselekedetekröl. a Császárnak, akik ót maradának fogságban mind addig valamég. josef a historikus. Romában nem mene hogy meg szabadittsa öket 62. vagy 63 dikban. amint hogy azt véghez is vivé Poppéa segittségivel., ez a Néro császár felesége vala. és a sidokhoz sok jó akaratal volt., Ez a historikus, ditséri ezeknek apapoknak áitatoságokot, a kik hogy a pogányok ételekböl ne egyenek, tsak dioval. és figével táplályák vala magokot.


 Mint hogy Josefröl kezdettünk beszélleni. a ki is ebben a historiában mind végig. nagy nevezetben lészen,, és a kinek sokal tartozunk., mind azért valamit tudunk a Makabéusoktol fogvast a sidokrol, az igazságos dolog. hogy meg üsmértesük ötet, és le irjuk rövideden az életét, ö Jérusálemi fi volt. papi familiábol, Matthatiásnak fia, A szüle Attya, az Asmoneusok familiájokbol valo fö papnak Jonathásnak. vette volt el aleányát. az Anya, ugyan azon familiabol valo volt, ö a kájus uralkodásának elsö esztendöjében születék. tizen négy esztendös korában már olyan tudos volt., hogy a fö papok tudakozottak tölle a törvény dolgárol, tizen hat esztendös korában. egy Banus nevü remetének, akeze alá adá magát. és apusztában marada véle. tizen kilentz esztendös koráig. ót valajában igyekezvén meg üsmerni a három féle szakadást mely akoron a sidok közöt vala, a fariseusokét választá magának, tizen kilentz esztendös korában. Jérusálembe viszá tére, és a közönséges dolgokban kezdé magát foglalni, tizen három esztendö mulva. Romába mene, hogy meg segithesse némely papokot jó akaroit,. akiket felix küldötte vala oda, a mint már ezt meg mondottuk, ót ís marada mint egy három esztendeig. a sidok közöt valo támadás. már el kezdödöt volt. meg fogjuk látni ezután. hogy mitsoda része volt az akori idöben valo dolgokban

Josef nekünk négy nevezetes munkát hagyot A sidoknak, a Romaiak ellen valo hadakozásoknak historiáját. A sidoságnak régiségit. A maga életet, és Appionus ellen két könyvet. A hadakozásrol valo historíáját Romában irá. vespasiánus Császár alat irá. eleinte mindgyárt sidó nyelven irá. és az elterjede mindenüvé valahol sidok valának, Azután azt tevé fel magában hogy görög nyelven is le irja ugyan azon historiát. azt véghez is vivé, fel menvén agörög királyokig. és a Makabeusokig, Azután ahistoriáját. Vespasianusnak, Titusnak, és Agrippának bé mutatá. akik nagy ditséretet adának néki, Titus meg nem elégedék azal. hogy mindenek eleiben ki botsásák, hanem még azt akará, hogy olyan bibliotékában tegyék., ahol mindenek olvashasák, és a maga keze irásával meg petsételé. hogy meg bizonyittsa annak igaz voltát, ahasznára volt ami vallásunknak., hogy azt a hadakozást, amelyet meg jövendölte volt az üdvezitö, és amely irtoztato boszu állása volt az Istennek, egy olyan nemzeten, a ki gyilkosa volt Fiának, egy olyan bizonyság irja le. akiben nem kételkedhetni. és amelyet igaznak találták, mind a sidok, mind apogányok

Az után a maga nemzetének. közönséges historiájához foga. avilág kezdetitöl fogvást a Néro uralkodásának tizen kett esztendejéig. a melyben kezdödék a sidok fel támadások. azt tarttya hogy ebben a historiában. se semit nem tett, se elnem vett, azokbol. amik meg vannak az ó testamentum béli szent könyvekben, de még is találnak abban valamely hüségtelenséget, és el hagyásokot, némely kor. el titkol bizonyos tsudálatos dolgokot, ugyan ebben ahistoriájában tészen fö bizonyságot akristus Jésusnak. szenttséges voltárol. és tsuda tételeiröl. De az Isten 
 nem adta néki azt a kegyelmit, hogy ötet meg üsmérje. és ötet imádgya ugy mint Istent, és ugy mint Messiást

A több munkáihoz akará foglalni. a maga életének historiáját, mivel akoron sokan valának olyanok. akik meg hazutolhatták volna. ha el távozot volna az igazságtol. A Diocletiánus halála elöt kezdé el. le is irja egészen., hogy mit tselekedet Galiléai Gubernátorságában. minek elötte vespasianus hadakozni ment volna abban atartományba


 Mint hogy sokan kételkedének a sido nemzetnek régiségiröl.mondván, hogy ha a sidó nemzet olyan régi volna, valamint josef mondgya, tehát az idegen historikusok. arrol irtanak volna. Erre valo nézve josef két könyvet ira Appionus ellen a ki leg nagyob ellensége vala a sidoknak. amelyekben [amelyek ben] meg mutattya apogány auctorokbol is. nemzetének 
 régiségit. és a melyekben lehet tsudálni az ö mély tudományát. Illyen vala tehát Josef, és illyenek valának az ö irási, hihetö, hogy a Domitiánus uralkodásának, avége felé hala meg.


 Térjünk viszá a historiankra. amelyet félbe szakasztottuk vala. Az alat amég szent pál 
 fogságban vala Czézáréába. ebben avárosba nagy oszlás történek a sidok, és a pogány lakosok közöt. mivel Hérodes a midön épitté, templomokot is epitte. és bálvány képeket álitta 
 fel. valamint egy pogány városba, és meg telepitté sidokal, és syriaiakal, Ez a két nép mindenkor ellene volt egy másnak, és szüntelen azon vetekedének. hogy melyike elsöb adolgok igazgatásában. A sidok ót leg erösebbek. és leg gazdagabbak valának, de a Romai 
 presidium. akinek ót volt maradása, többire syriai. és samaritanus vitézekböl állot. és kedvezet a syriaiaknak. sok szor avetekedéseket. veszekedések. és verekedések követték. ugy anyira. hogy az ót lako Gubernátornak. leg nagyob gondgya vala az, hogy meg zaboláza mind hatalmával. mind büntetésekel. azokot kik fegyvert akarnának fogni. és aközönséges tsendeséget fel haboritani.

Ugy történék egy szer, hogy a sidok fegyvere kezdék hini a syriaiakot. és egy kis hartz lön közöttök. a melyen sokan sebbe esének. és mások meg öletének, a gyözedelem pedig a sidok részin tettzék lenni. a midön felix közikbe mene. és parantsolá nékik hogy házokhoz mennének, de ök meg neveték. mind parantsolattyát, mind fenyegetesit. ugy anyira hogy kénszeriteték. oda hivatni egy nehány sereg vitézeket. a kik sok sidokot meg ölenek, és prédálni kezdék aházakot, és még roszabat is tselekedtenek volna, hogy ha az okosabbak, és a leg fövebbek a sidok küzül,. nem mentenek volna kérni a felix kegyelmit. és azt. hogy küldgye viszá a seregeket.

Mint hogy az egyenetlenség mindenkor tsak tarta a sidok, és a syriaiak közöt, félix Romában küldé akét részen valo fellyeb valokot. hogy kérjenek acsászártol olyan parantsolatot a mely, el rendellye közöttök kivánságokot. és bizonyosá tegye. hogy mi formában kellessék folytatni a város dolgait. De a sidok nem nyerék azt meg a mit kivánának, Beryllus, a Nero császár iro 
 Deákja. és preceptora, akit meg nyerték volt a syriaiak. olyan rendelést adata ki acsászáral., amely meg fosztá a sidokot. a Czezaréai polgarságtol, és a syriaiaknak itélé aváros ígazgatásának. minden tiszteletét.



 Harmadik könyv


 Két esztendövel azután hogy pált meg fogák Jérusálembe. Nero Császár. Porcius festust pálestinába küldé. hogy Gubernátor lenne. félix helyébe. aki Gubernátorságának avége felé. 
 azon igyekezék hogy kedvit nyerhese a sidoknak, ugyan ezen okbol is tartá fogságba olyan 
 sokáig szent pált Czézáréában, De a sidok azt nem tekintvén, az eleje közüllök, panaszra menének ellene a császárhoz, az igasságtalanságokért. amelyeket tselekedet anemzetekel. el sem kerülte volna. az eröszaktételeiért valo büntetést, abáttya. pallás nélkül. akinek nagy 
 hitele volt a császárnál, és aki nagy kérelem után nyere kegyelmet félixnek,


 Harmad nap mulva hogy festus Czézáréába érkezék. Jérusalemben mene, a hol a fö pap. a förenden lévök. és anép. nagy kiáltásal kérék ötet, hogy itélné meg pált, akinek vérit, és halálát kivának, De festus azt felelé nékik hogy a Romaiak szokása a volna hogy minek elötte meg itéllyenek valakit. meg halgattyák, a bizonyságok, és avádlok elöt, az után arra kérék. hogy leg aláb hozasa Jérusálemben. az itéletre. mert az ö szándékjok avala hogy meg öllyék az uton., festus pedig vagy azért hogy által látá szándékjokot, vagy igaságbol. meg nem halgatá kéréseket. hanem azt felelé nékik. hogy Czezáréába menne, ahol pál is ot volna, és akik vádolni akarják. oda el mehetnek, és ót meg halgattya öket. festus nyolcz vagy tiz napot mulatván Jerusalembe onnét meg indula. és a sidok véle együt érkezének Czézaréába, más nap Cérémoniával szembe let vélek., pált is oda hozatá, a sidok sok vétkekröl kezdék vádolni., de egyet sem bizonyithatának meg, szent pál pedig magát menti vala, mondván. Én semit nem tselekedtem. se a sidok törvények ellen, se a templom ellen. se a Császár ellen

festus kedvezni akarván a sidoknak, mondá pálnak. akarszé Jérusálembe jöni, hogy ót elöttem meg itéllyenek. mind azokrol amelyekel tégedet vádolnak, pál felelé néki. Én it a Császár itélö 
 szeke elött vagyok, ugyan ót is kel meg itéltetnem. ha ollyan vétket tselekedtem amely halált érdemel, kész vagyok ahalálra. de ha az ellenem valo vádolások nem igazak, senki engem kezekbe nem adhat., Én ít a Császar örzése alat vagyok. A császár eleiben is hivok, A Romai törvények tilták abiráknak, és más tiszteknek meg itélni, meg veretetni. vagy tömlötzbe tenni egy olyan Romai polgárt. a ki a Császár eleiben appellált, A koron festus a tanátsival végezvén. mondá. A császárhoz appellaltál. elis mégy acsaszár eleibe.

Egy nehány napok mulva Agrippa király, és ahuga Berenitza Czezáréába menének, hogy köszönttsék festust., meg mondottuk vala ide fellyeb hogy Berenitza el vált volt polémon királytol. és a báttya Agrippa mellet lakot. Agrippa és Bérénitza sokáig mulatván Czézáréába, festus elö hozá a királynak apál dolgát. mondván néki, it vagyon egy olyan ember. akit felix rabságba hagyot. és a kit a sido papok. és tanáts urak, vádolák elöttem midön Jérusalembe volnék, kérvén arra engemet. hogy halálra itélném. de azt felelém nékik hogy a Romai szokás szerént senkit meg nem itélnek a vádolok szovára, hanem annak is jelen kel lenni akit vádolnak, és szabadságot adnak néki a maga menttségire A vádolok hogy ide jöttek volna, pált elejekbe hozatám. de semiröl olyanrol nem vádolák a melyröl vártam hogy vádollyák, hanem tsak valamely bizonyos vetélkedésért törnek reája. amely az ö babonaságokot illeti, és egy bizonyos Jésusért. aki meg holt, és pal. azt erösitti hogy életbe vagyon., Nem tudván tehát mit végezni ezen dolog iránt, meg kérdettem tölle, hogy ha akaré Jérusálemben menni. hogy ót itéllyék meg adolgot. amelyröl vádollyák., de ö a Császára hiván. és azt akarván hogy az ö dolga a CSászár eleiben menyen., meg parantsoltam hogy addig örizék, amég Romában küldhetem.

Agrippa mondá festusnak, már régen kivánom hogy halhassam beszédit annak az embernek, holnap meg halhatod mondá festus. Más nap tehát Agrippa és Berenitza, nagy pompával. menének festushoz, és bé menvén egy nagy palotában. a hová gyülekezének a Romai fö tisztek, és avárosnak eleji. pált a festus parantsolattyábol a gyülekezetbe vivék, és festus mondá Agrippának. ó Agrippa király, és ti mindnyájan kik jelen vagytok, láttyátok ezt az embert. a ki ellen a sidok nékem nagy panaszt tettenek, mondván, nem méltó hogy továb éllyen, de ötet meg visgalván. és nem találván semit olyat öbenne a miért mélto volna ahalálra. de mint hogy ö maga a Császár eleiben appellál. fel tettem magamba. hogy oda el küldöm. Mind azon által., mint hogy nintsen semmi olyan bizonyos dolog a mit irhasak a Császárnak felölle. azért hozattam. agyülekezet eleiben, és fö képen elödbe ó Agrippa király. hogy minek utánna meg visgaltad volna az ö dolgát., hadd tudhasak mit irni felölle, mert nem lehet egy rabot el küldeni, és azt fel nem tenni, hogy mivel vádollyák


 A koron Agrippa mondá palnak. meg engedik hogy szoly a magad menttségire, pál azonál ki terjesztvén kezeit, eszerént kezdé magát menteni, szerentsésnek tartom magamot ó Agrippa király hogy a mái napon magamot menthetem elötted. mind azokrol. amelyekel a sidok engemet vádolnak, mert te egészen tudod a sidoknak minden szokásit, és mind azokot a kérdéseket. melyek közöttök vannak, Azután szent pál. menté a különösön valo maga viselésit, mondván. hogy meg fedhetetlenül élt, a farisaeusok szakadásába, a melyet leg jóbnak tarttyák asido vallásba, atöbbiröl amit ellenem mondanak, abbol áll hogy reménlek az igéretbe a melyet az Isten tett a pátriárkáknak, és a profétáknak, a fel támadás iránt, Azután Agrippához forditván beszédit.: hihetetlen dolognak tettziké anéked. hogy az Isten fel támasza a holtakot, Én azt gondolám mindgyárt eleinte, hogy mindent kellene el követnem a Názárethi Jésus ellen. üldöztem azokot Jérusálembe a kik benne hitenek, azokot a tömlöttzbe tétettem. a papok nékem adot hatalomal, jonak tartottam halálokot. és kinozásokot. fel kerestem öket. még a synagogákban is., arra kénszeritettem öket. a kinokal, hogy káromlást mondottak, anyira vit az ellenek valo döhöségem. hogy még az idegen városokba is el mentem öket üldözni.

Egyszer hogy Damaskusba mentem volna ugyan ezen avégre, a papi fejdelmeknek hatalmával. és szabadságával, a midön utba volnék óh király. délbe. nagy fényeséget láték az égen,. amely fényeseb vala anapnál, a mely engem körül véve. és mind azokot kik engem kisérének. és a földre esvén. egy szozatot hallék. a mely mondá nékem sidoul, saul saul, miért üldösz engemet.? igen nehéz néked. az ösztön ellen rugodoznod. Én mondám ezekre. ki vagy uram. És az ur mondá nékem, Én vagyok a Jesus a kit üldösz., kely fel, és predikállyad. a dolgokot a melyeket láttál. és a melyeket néked meg mutatok., a nemzetekhez foglak küldeni, hogy meg térjenek, és fel nyisák szemeket az igazságnak világoságára. nem állék tehát ellene. a menyei látásnak óh Agrippa király., hanem Damaskusba menék., és ki hirdetém a mit láttam vala, azután Jérusalembe menék. és fel jártam az egész judeát. predikalván a sidoknak. és apogányoknak, hogy penitentzíát tarttsanak, és térjenek az Istenhez, Imé ezen okbol fogának meg engemet a sidok a templomban, és igyekezének azon hogy meg öllyenek, de az Isten segittségivel mind a mái napig életbe maradtam, bizonyságot tévén mindennek., hogy Jésus bé töltötte mind azt. valamit a Messiásrol, mondottak Mojses, és aproféták, aki halált szenvedet, fel támadot, és aki el hozta avilágoságot. a sidoknak, és a nemzeteknek.

A midön pál ezeket mondá, festus fel kiáltá. esztelen vagy pál, és ate nagy tudományod. esztelenné tészen téged, Esztelen nem vagyok. jó festus, felelé pál. mert a miket mondok, az igazságnak. és az okoságnak szavai. tudom hogy akirály aki elött beszéllek. tudgya amit mondok, mivel mind ezek a dolgok. nem titokban mentek végbe, óh Agrippa király hiszé a profétáknak. tudom hogy hisz, A koron Agrippa mondá pálnak. tsak alig hogy el nem hiteted velem hogy keresztyéné legyek, pál felelé adná Isten. hogy leg kiseb akadály se volna. hogy mind magad. mind azok akik engemet halgatnak. olyanok ne lennének mint én vagyok. a köteleken kivül, A király. a Gubernátor. Berenitza, és mindenek fel kelvén helyekböl mondák magok közöt. ez az ember se ahalált. se a rabságot nem érdemli. Agrippa mondá festusnak. el lehetne ötet botsátani. ha a Császára nem apellált volna.


 Minek utánna el végezték volna hogy pál Romába küldesék, atöb rabokal együt, Julius nevü százados gondviselése aláadák, aki az Augustus serégéböl valo tiszt volt, szent lukáts, és 
 Aristarkus el kisérék ötet, és meg sem válának tölle. a rabokot Adrumétumi hajora tevék fenicia széllyire tartának. hogy az után az Ásiai partok mellet menyenek el. és onnét olosz országba valamely más hajon., más nap sidonában érkezének, és a hajos kapitány. a ki nagy emberségel vala szent pálhoz, meg engedé néki hogy avárosba mehetne. a jó akarojihoz, és utra valot is vegyen magának. meg indulvan sidonábol, és Cyprus szigetén alol vevék utyokot. mert a szél ellenkezö volt és minek utánna által mentenek volna a Ciliciai. és pámfiliai tengeren. lystrában érkezének, A százados Julius. ót egy hajot találván. a ki olosz országban igyekeznék. a rabokot arra ahajora téteté, sok napi lassu hajokázások után. Gnidus szigete mellé érkezének nagy nehezen., és onnét kréta szigete mellet mentenek el Sálmona felé, és boniportus nevü helyre érkezének Thálássa varosa melle. mint hogy a Mediterráneum tengerén valo hajokázásnak a vége közelgetet, és hogy veszedelmesé kezde lenni ahajokazás., mivel mar a sidok böjtyének is vege volt. a mely Septembernek a vége felé kezdödik, pál ezt a tanátsot adá a hajos kapitánynak.. és a hajosoknak. Barátim. látom hogy a hajokazásunk. igen veszedelmes, nem tsak ahajojért. és a terhiért, hanem még mi magunkért. és ami életünkért, is. de a százados Julius, inkáb hitt a hajos kapitánynak, és a hajosoknak. mint sem apál mondásinak., és mint hogy az a portus nem arra valo volt, hogy ót tölttsék atelet, tsak nem minyájan azt jóvallák, hogy elhagynák, és ha lehetne feniceába menyenek. amely portus. kréta szigetének dél felöl valo részire esik. hogy ót telelnének,

A déli szél fel kelvén, a vas matskát is fel vonák, és apartol el indulván. kréta szigetének a nap keleti részin menének el, de lassanként olyan nagy szélvész támada, a melyel a hajo nem bira. és el kelleték botsátani a hajot a szélnek, a mely kauda szigete mellé vivé, A koron nagy bajal fel vonák a tsonakot ahajoban. és a hajosok meg kötözék ahajot vastag kötelekel, és lántzokal. tartván attol hogy valamely fövenyre ne vesse ahajot., Azután le vevék az árbutz fát. és el hagyák magokot a haboknak, És mint hogy a szélvész tsak tartot. más nap a tengerbe hányák a kereskedésre valo portékákot. három nap mulva. oda hányák ahajohoz valo eszközököt, se anapot, se a tsillagokot nem láthatták egy nehány napokig. és a szélvész olyan nagy volt, hogy már minden reménségek oda volt a meg szabadulásra, De mint hogy jó darab ideje volt hogy senki az ételröl sem gondolkodot, pál fel álla közöttök. és mondá nékik. Minden bizonyal barátim. jobban tselekedtétek volna. szavamnak engedni. és krétábol meg nem indulni; mind azon által arra intelek. hogy legyetek bátrak, mivel senki közüllünk el nem vész. és tsak a hajo fog el veszni, mivel ezen éttzaka az Istennek Angyala, a kié én vagyok. és akit szolgálok nekem meg jelent, és azt mondotta, pál ne fély. mert a Császár eleibe kel mened, és azt tudtodra. adom. hogy az Isten néked ajándékozta mind azokot. a kik veled a hajóba vannak, Erre valo nézve legyetek barátim bátrak, mert én bizom abban hogy a mit nekem mondottak, bé is tellyesedik. hanem bizonyos sziget mellé vettetünk.

A tizen negyedik éttzakán, a midön az Adriaticum tengerén, vagy is a sicilia tengerén volnának, éjfél tályba. a hajosok azt gondolák, hogy valamely föld mellé közelitenének. és le vetvén a fenék méröt. husz ölni vizet találának, és egy kevesé továbrá. tizen öt ölet találának, A koron tartván attol. hogy valamely kö sziklához ne ütközenek, négy vas matskát vetének le. a hajo faránál nagy nyughatatlanságal várván a napot. mint hogy pedig ahajosok azt keresék hogy ki szabadulhasanak a hajobol., a hajobol le botsáták atsonakot. olyan szin alat hogy a vas matskákot tennék más helyre. pál mondá a századosnak, és a vitézeknek, ha azok a hajosok ahajoban nem maradnak. ti meg nem szabadulhattok, akoron a vitézek el vágák a tsonak kötelit, és atengerbe hagyák esni, viradta felé. pál arra inte mindeneket. hogy ennének. mondván ma tizen negyedik napja. hogy rend szerént nem ettetek, és ugy mondván éhomra vagytok, várván a szélvésznek végit, de arra intelek hogy egyetek, és eröt vehesetek, mivel tsak egy haj szálatok sem vész el, azonba kenyeret vévén akezében. mindenek láttára hálákot ada az Istennek, meg szegé és evék, az ö példájára mindenek meg bátorodván. enni kezdének.,

A hajoban két száz hetven hat ember vala mindenestöl fogva, és a midön jol laktanak volna, ahajot meg könnyebitték abuzát atengerben veték mikor meg világosodot volna, nem üsmérheték meg hogy mitsoda szigethez volnának oly közel: de egy tenger szakadékot látván. amelynek parttya vala, el végezék. hogy ót a hajot el sülyesztenék, fel vonák tehát a vasmatskákot, és meg botsáták a kormány köteleit, és el hagyván magokot a tengernek. ket öszve szakado tengernek. a parttyánál. a hajo el sülyede, ugy anyira hogy ahajonak az orra, meg mozdulhatatlan vala, de a hajo farát. a habok el ronták, a vitézek azon valának hogy a rabokot meg ölyék. nehogy ki uszván. el ne szaladgyanak. De a százados Julius meg akarván tartani pált. meg parantsolá hogy azok akik uszhatnak, menyenek ki elöre a partra. A többi deszkákra ültenek., vagy hajo darabokra. és igy minyájan a partra érének. és meg szabadulának.


 A földre hogy ki jutának. meg tudák, hogy a szigetet Máltának hinák, alakosok, pedig. akik. se deákul, se görögül nem tudtanak. és akiket azért.szent lukáts Barbarusoknak nevezi. jól fogadák öket. alehet, hogy azok abarbarusok leg régieb lakosi valának a szigetnek. a kik feniciai nyelven beszélettenek. vagy Áfrikai nyelven. mivel Máltát. a kárthágobéliek birták. minek elötte, a Romaiak el vették volna tölök. Azok alakosok tehát minden féle segittségel valának hozájok. nagy tüzet tsináltak nekik. mivel. mind hideg volt. mind az esö eset, pál pediglen sok venikét gyüjtvén esze. a tüzre hányá, a melyböl a meleg miat egy vipera kigyó. a pál kezére ugrék. a midön azok abarbarusok apál kezén látán fügeni a kigyot. mondák egy más közöt, kétség nélkül ez az ember valamely gyilkos lehet. mivel meg szabadulván a veszedelemböl. az Isten boszu állása, it is rajta vagyon. és nem akarja hogy továb élyen. De pál a kigyot atüzbe rázván. semi gondgya nem volt, A barbarusok pedig tsak azt varák. hogy meg dagadozna. vagy egy szers mind halva le esnék, de minek utánna sokáig várták volna. és látván hogy semi baja nintsen., akoron más képen itélének felöle, és Istennek mondák lenni. Az óltátol fogvást bizonyoson mondgyák. hogy Málta szigetiben semi mérges állat nintsen, söt hamásunan visznek is oda valamely mérges állatot, tsak hamar meg döglik. fö képen azon ahelyen a hol pált meg marta vala akigyó., az a hely pedig egy barlang, a honnét most is minden nap., földet. és követ vesznek ki orvoságul. a mérges állatok marása ellen. vagy azért. hogy el üzék öket. ahol sok vagyon. azt pedíg a szent pál imádságának. és áldásának tulajdonittyák aki azt tarttyák. hogy azt a kegyelmet az egész szigetnek nyerte volna meg. ahol annak elötte a mérges állatok igen közönségesek valának, a mint eki tettzik a mint történék szent pálal.

Publius pedig. a Romaiak részéröl valo Máltai Gubernátor, meg tudván ahajo törést. igen emberségesen fogadá mind azokot a kik a hajoban valának, és harmad napig mind szálásal. mind ételel meg vendégelé öket. a Publius attya pedig mind hideg lelésbe. mind vér hasba feküt. pál hozája menvén. imádkozék. a kezeit reája tévén. meg gyogyula, Ezen tsuda után, mind azok akik betegek valának a szigetbe. hozája menének. és meg gyógyulának igen nagy tisztelettel valának hozája. és az ö tekintetiért. a midön onnét el indulának. mind pálnak. mind 
 a társainak elegendöt adának mindent, ami szükséges volt az utra. Azt tarttyák. hogy szent pál három holnapig maradván abban a szigetbe., az alat. nagyob része a szigetieknek meg térének.

Három holnap mulva egy Alexandriai hajóban ülének, a mely hajo máltában töltötte vala atelet., és a mely Castor. és pollux Czimereket viselte, ezeket az Isteneket igen hiják vala segittségül a szélvészkor a pogányok, és a hajosok nagy áitatoságal valának hozajok, a fabula, azt tarttya. hogy ezek egy hasal let fiai valának Jupiternek, és Ledának; syrákusba érkezvén tehát.ót maradának harmad napig. ez a város igen nevezetes Siciliában. onnét meg indulván Rhegiumba értenek. olosz ország szelyire. kálábriaban, és másod napján érkezének puteolisba, ez a város kámpániába vagyon. Neapolistol. nyolcz mély földnire., pál. és a társai. ót keresztyéneket találának, a kik kérék. hogy maradna nálok vagy hét napig., azután Roma felé vevék uttyokot:, meg lehete látni aszent pál uttyának historiájábol, hogy mitsoda keveset tudtanak abban az idöben a tengeren valo járáshoz, és hogy leg kiseb által menetelért. mitsoda sok kerületeket tettenek. a hajosok ugy mondván nem merték el venni szemeket a tenger szélyiröl., hanem tsak apartok mellet jártak.

A midön Romában lévö keresztyének meg hallák a szent pál érkezésit. eleiben menének, az Appius piatzáig, és ahárom tabernákig, ad tres tabernas. a három vendég fogadokig. pál hogy meg látá öket. hálákot ada az Istennek. és nagy bizodalomal lön. a midön Romában érkezék. meg engedék néki, hogy ót lakhatnék. a hol akarná a vitézel. a ki ötet örizte, és akinek örzése alá adták volt. még mikor ahajobol ki szállot, a töb rabokot, Julius százados. a prefectusnak Afranius Burrusnak kezébe adá, azt el lehet hinni, hogy a százados nyeré meg szent palnak hogy a városon maradhatna., és nem arend szerént valo tömlötzbe. de ugy mind azon által. hogy a jóbb kezin lántz lévén, a lántznak a más vége, a vitéznek a ki ötet orizte. a bal. kezin volt., és ennek felelni kelletet rolla. A Romaiak, eszerént bánnak vala az illyen féle rabokal mint szent pál volt

Harmad nap mulva, szent pál arra kéré az eleit a sidoknak, hogy mennének hozája, mivel nem volt szabad ki menni szálásárol, és amidön oda mentenek volna. mondá nékik Atyam fiai, ámbár semit nem tselekedtem is a nép ellen, se ami Atyáinknak szokási ellen. de Jérusalemben meg fogának, és a Romaiak kezében adának, a kik engemet meg visgálván. szabadságban akarának tenni. mert semi halálra valo vétket nem találának bennem, de a sidok. abban ellent tartván. kénszeritetém a Császára appellálni. nem lévén mind azon által arra semmi szándékom., hogy valakit a magam felekezeti közül bé vádollyak, Erre az okra valo nézve kértelek bennetek hogy ide jöjjetek, azért hogy veletek beszélhesek. mivel az Izrael reménségiért vagyok ebben a lántzba. A sidok felelék néki., te rollad semi levelet nem vettünk Jérusalemböl. se senki abbol az országbol olyan nem jöt. aki roszat mondot volna felöled. De mi azt akarnok meg tudni, hogy magad mondanád meg amagad gondolatyát: mert mi tsak azt tudgyuk a keresztyéni szakadásrol. hogy azt mindenüt üldözik.

Szent pál napot adván nékik, sok számuan menének hozája, és az Isten országát prédikállá nékik. meg erösitvén mondásit sok bizonyságokal. és regeltöl fogva estig. azon igyekezék hogy el hitesse vélek a kristusba valo hitet a Mojses törvényéböl, és a profétákbol, némellyek bé vevék mondasit, mások meg veték, és nem egyezhetvén meg magok közöt, el oszlának, Erre valo nézve mondá pál nékik. Igen nagy okbol mondatá a szent Lélek Isaiásal, Eredgy mond meg annak anépnek, fülel halyátok. és nem értitek, látni fogtok, és által nem láttyátok, mert meg nehezedet aszive ennek anépnek, és a fülök meg süketült, és magokot meg vakitották. hogy szemekel ne lásanak, és fülökel ne halyanak, és szívekel ne érttsenek, és hogy meg térvén, meg ne gyógyittsam öket. tudgyátok meg azt, hogy az üdveségnek uttya, meg nyitatot a Nemzeteknek, én hozájok küldettem. meg is halgatnak engemet, amidön ezeket mondá, a sidok el menének. és igen nagy vetekedések valának közöttök. pál pedig két egész esztendeig marada a szállásán. és magához fogadgya vala mind azokot. a kik ötet latni mentenek. predikálván az Isten országát, és hirdetvén akristus Jésust egész szabadságal. és ötet attol. semi meg nem tartoztatá. se a lántz a melyet hordozot. se a vitéz a ki örzötte, se a sidoktol valo félelem


 Azonban pedíg festus, a judeába valo Gubernátor, azt a tartományt. siralomra méltó állapotba találá, a mitsoda nyomoruságokot követnek vala ót el a tolvajok, szabadoson pusztitnak. égetnek vala mindenüt, A gyilkosok, akiknek számok minden nap nevekedik vala, mindenüvé el terjeszték gyilkoságokot. A népel, a ki mindenünét Jérusálemben megyen vala, esze elegyedvén, azt ölték. meg, a ki nekik tettzet., de söt még fegyveresen mennek vala a falukra, a melyeket fel prédálták, fel égették. és meg ölték. akikre haragudtanak, Egy ámitó, aki boszorkányságot is üzöt. sok számu embereket. el ámitván. a pusztába vivé. azt igéré nékik. hogy minden féle nyomoruságoktol meg mentené öket, festus. mind gyalog, mind lovas hadat külde ellenek, akik el szélyeszték öket

Azon idö tályba. Agrippa király, aki gyakorta mégyen vala Jérusalembe, és a kinek atemplom mellet volt a háza, uj házakot epitete a királyi udvarháznak. tornátzához közél, onnét meg lehete látni, az egész várost. és amezöt, és akirály láthatta, amaga házábol mind azt a mit tselekedtenek atemplomba söt még az áldozat tételeket is. Ez a dolog. a sidoknak eleit igen meg sérté, mivel az ö törvények. azt meg nem engedé hogy kivül nézenek bé a templomba hogy ót mit tsinálnak, fö képen az áldozatnak Cerémoniáit. A templomnak belsö résziben lévö házakon felyül, nap nyugot felé, olyan magos kö falat emelének, a mely el vevé a templomnak 
 belsö résziben valo látást, nem tsak akirály házábol, de még a Romai örzök sem láthatának oda bé. akik az innepekben., a templom tornátzára valának helyheztetve. Azok avitezek atemplom tornátzaira azért valanak helyheztetve. hogy lássák onnét mit tsinálnak a templomba. hogy ha valami zenebona tamadna. hogy oda futhassanak. nem tsak nap nyugot felöl valanak örzök hanem még a templomnak. körös körül lévö folyosoin.

Agrippa király. és festus Gubernátor ugy tekénték a sidoknak azt a tselekedeteket. mint nékik tett gyalázatot., és el végezék magok közöt hogy le rontassák a falat., festus parantsolatot is ada az iránt de a sidok. arra kérék. hogy ne banná ha követet küldenek a CSászárhoz. mondván hogy ahalált örömesteb el veszik. tsak azt meg ne lássák, hogy atemplomnak valamely részit le ronttsák, festus azt nékik meg engedé, a városnak eleiböl, tiz követeket küldének Romában. a nagy áldozo papal, Ismaelel, és a szent kints örzöjével. selciásal. A császár meg halgatá öket, meg botsáta nékik. és meg engedé hogy a köfal fent maradna, a Császárnénak poppéának kérésére, a ki áitatos volt. mondgya josef. poppéa. a kinek josef anyira ditséri áitatoságát., a maga seculumában, leg fertelmeteseb, és leg mértékletleneb aszszony vala, A kit Néro meg szeretvén. sok számu gyilkoságra vivé ezt a fejdelmet., és kegyetlenségre, az Imperiumba lévö fö urakhoz. poppéa arra kénszeritté Nerot, hogy válnék el Octáviátol. küldené el mesze valahová. és öletné meg, hogy ö lenne helyébe. ennek az aszonynak volt valamely hajlandosága a sidokhoz, és talám a hiteté el josefel hogy áitatos volna, ez a historikus. azt mondgya. hogy poppéa viszá küldé a tiz követeket, Jérusalemben, és meg tartá. Ismaelt, és seltiást. mint egy zálagul.

Agrippa idövel le tevé Ismaelt. a fö áldozo papságbol. hogy boszut állana rajta. a buzgoságért. mellyet ellene mutatot ebben adologban. és ezt a méltóságot Josefre adá, akinek vezeték neve. kabis vala, Ismaelt nem tudgyák hová let. hanem Josef mondgya felölle, hogy Cyrenában, fejit vették volna, de nem teszi fel se az idöt, se az okát halálának.


 Az alat amég szent pál vasban vala Romába, akristus Jesus vallása, igen nevekedék azö 
 munkája által, A pál név. nevezetesé let még a Néro udvarában is. ahol feles keresztyének valának, Az ö bátorságal valo predikálása az Évangyéliumot. okozá. hogy azt mások is 
 prédikallák. Noha azt némelyek, az irigységnek lelkével tselekedék, és azért. hogy a Nero dühössége fel gerjedgyen. látván szaporodását. a keresztyénségnek, Azt tarttyák. hogy rabságakor. üsmerettséget tett volna. a filosofus Sénekával. akinek, abban az idöben nagy hitele volt. a Császár udvarába söt még olyan leveleket is láthatni. mint ha szent pál irta volna 
 Senekának. és seneka szent pálnak. ugy tettzik, mint ha szent Hieronimus. és szent Agoston. azokot valoságosoknak tartották volna, de mostanában, azok iránt más gondolatba vagyon az egész világ.

Mácédoniába. a filippibéli keresztyének mindenkor nagy szeretettel lévén szent pálhoz. és 
 akik sokszor meg mutatták vala. hozája valo adakozásokot. a melyet meg ujiták ezen alkalmatoságal is. Mivel meg tudván Romába, fogságba valo létit, hozája küldék Epafroditust. pénzböl álló segittségel, és aki néki sokat szolgála rabságában, söt még nagy veszedelmekre is tette érette magát., de veszedelmes nyavalyában esvén, kénszeriteték sokáig Romában maradni.


 A filippi béliek meg tudván betegségit. azon igen meg szomorodának, Erre valo nézve. mihent meg gyogyula, szent pál siettségel küldé viszá. és a filippi bélieknek. egy levelet külde 
 általa, a melyböl tudgyuk mind ezeket a különös dolgokot, szent pál a levelében nagy 
 szeretetet mutat az oda valo Anyaszent egy házba lévö hivekhez, és noha ditsérje is adakozásokot. és jó sziveket. de azt tudtokra adgya. hogy meg szokta a szegénységet. és hogy tudgya magát alkalmaztatni. minden féle rendhez, a melyben az Isten ötet tészi, és hogy ajó tételben. melyet véle tésznek, nem tekénti anyira a maga hasznát, mint az övékét. és a 
 jutalmat. melyet azért érdemlenek Isten elöt. keményen beszél. a sidó hamis doktorok ellen. a kiket, a kristus Jesus kereszttye. ellenséginek nevezi, a kiknek vége ahalál, a kiknek a hasok az Istenek. akik tsak a földi dolgokot kiványák. akik olyanban ditsekednek. a melynek gyalázattyokra kellene lenni, Inti a filippieket a békeségre, az alázatoságra. a békeséges türésre., hogy a kristus Jésust kövesék, a ki magát meg alázta. akeresztnek haláláig.

Hihetö. hogy a filippi Anyaszent egy házba. valamely egyenetlenség vala ezen két személyek 
 közöt ugy mint Evodia és syntikas közöt, ezek nevezetesek valának a jó tselekedetekbe. részek is volt. a szent pál Évangyéliumi munkaiban., aki is arra kér valakit a fök közül., hogy békéltese meg öket, azt igéri a filippi bélieknek, hogy rövid idö alat, hozájok küldi Timothéust., aki mellette volt Romába és azt a remenséget is adgya nékik. hogy még magais el mégyen látogatásokra, amidön az Isten ki veszi a fogságbol.


 szent pál Romában lévö rabságában. térité meg onesimust. philémonak arabját, onesimus minek utánna meg lopta volna az urát, Colossusbol frigiába szalada, onnét Romába mene. meg tudván hogy szent pál az urának jo akaraja Romába volna. fel keresé ötet. melléje adá magát. meg vallá néki tselekedetit. és meg esvén a szive. az Apostolnak intesin. és oktatásin. meg tére. és meg keresztelkedék, szent pál kivánta volna maga mellet meg tartani. hogy szolgálattyát vegye, a melyet még magais filemon meg tselekedte volna, de jobban szereté [sze reté] viszá küldeni, és egy levelet külde általa filémonak. a melyböl láttyuk mind ezeket., azt irja néki hogy reménli rövid idö alat. meg látni ötet kolossusba, és arra kéri hogy készittsen szállást, köszönti Appiát a feleségit. és Arkippust. aki valamely egy házi szolgálatba volt kolossusba, szent pál mellet valának akoron. Timotheus, Epafrás, Aristárkus. Demás lukáts. és Márk,, filémon az Apostol levelét vévén. viszá küldé néki onésimust, hogy szolgállya ötet. a mint is hogy, szent pál sok hasznát vevé. mint hü szolgának. és mint Évangyéliumi méltó 
 szolgának. azt tarttyák. hogy az Apostol. püspöké tette volna ötet Mácédoniaba Beréába. és hogy onésimus, ót Mártirság által végezte volna el életét.

A mi pedig filemont illeti. szent pál ditseri az ö hitét, a szentekhez valo nagy szeretetét. adakozását, nagy jó erköltsit. azt mondgya. hogy a házábol szent egy házat tsinált volt. vagy azért hogy a hivek oda gyüljenek a szent Aldozatra, vagy pedig azért. hogy minden tselédi a hitre tértenek volt. és ugy éltének aházánál. valamint egy templomba, azt mondgya még szent pál felöle, hogy a háza, minden szegényeknek szállása volt. Theodoretus idejében, még meg 
 volt a háza kolossusba, azt is mondgyák. hogy ugyan ót. szent filemon martyrságot szenvedet volna. a feleségivel Appiaval, Nero Császár idejében


 Szent pál meg értvén némely levelekböl melyeket onésimus vitte vala néki. láodicéabol. és Épafrásbol. aki akoron véle volt rabságban Romában. hogy némely hamis Apostolok meg akarnák rontani a kolossabéli hiveknek hiteket. egy levelet ira nékik, hogy meg gyarapithasa öket a hitben. a melyet az ö Apostoloktol., Epafrástol vették vala, kolossus. frigiai város vala, és laodicéának szomszédságában. szent pál nem prédikálot abban a tartományba, de az ö buzgosága minden Anyaszent egy házakra el hatván, el nem titkolhatá aveszedelmet a melyben valának a kolossa béliek. a miolta meg tudta annak az Anyaszent egy háznak meg térésit. szüntelen imádkozot érette. az ellenséges ember, ót ajó mag közi konkojt hintet volt. A hamis Apostolok. azt tartották hogy az Istenhez nem kel akristus által folyamodnunk, mert igen felyeb valo nálunknál, hanem az Angyalok által, a kiket. mondgyák vala, hogy ök a mi közben járóink. a sidó tartásokra ís akarják vala kötelezni a kolosabélieket. és új jármat akarának reájok tenni.

Hogy meg torkolya azokot a veszedelmes Doktorokot. és eleit vegye. tanitások el terjedésinek, az Apostol. egy levelet ira a kolosa bélieknek, a melyet Tikikus. és onésimus által küldé el. A melyben. fel magasztallya nagyságát. és felségit a kristusnak, a ki az Atyának képe, az Anyaszent egy háznak feje, a ki elhinti minden tagjaiba. az életet. és alelket, a ki az Istenel valo közben jaroja. és meg békéltetöje az embereknek, inti arra, akolosabélieket, hogy álhatatosan meg maradgyanak ahitben melyet Épafrástol vették, és ne halgasák a hitetöket, a kik tsak atévelygésben akarják öket vetni, igen szép rendet ád nékik. a magok viselésire., azt hagya nékik hogy a laodicéai hiveknek is olvastasák el levelét. akik szomszédságokban valának. azt is akarja hogy el olvasák a kolosabélieknek. a levelet, a melyet a laodicea béliek irtak volt néki

A midön szent pál ezt a levelet irá Romábol. akolosabélieknek, akoron mellette valának, Timotheus. Aristarkus. Márk. Jésus, az igaz. szent lukáts, Démás. és Epafrás; köszönté öket. ezeknek nevekel, és nagy ditséretet tészen Epafrásrol, azt tarttyák hogy Epafras Collosusba püspök volt, és ugyan ót martyrságot szenvedet volna, a Martyrologiumba 19 júly. vagyon fel téve az Innepje.

Senki arégiek közül tudtunkra nem adgya, hogy mi formába szabadult meg szent pál a fogságbol, se maga nékünk arol nem szol. hanem tsak azt tudgyuk. hogy szabadságba tették, minek utanna. mint egy két esztendeig maradot volna avasba., a szabadulása. vagy azért volt, hogy a sidok nem vádolták a Császár elöt, vagy azért, hogy a birák meg üsmerték ártatlanságát 
 szent pál. még olász országba volt. vagy is talám Romában, a midön a sidoknak irá levelét., de minek elötte meg visgállyuk azt a levelet, szükséges elöször. egy kis fordulást tenni Judeéába, ugy hogy, meg tekénttsük mitsoda állapotba vagyon az ót valo Anyaszent egy ház, akinek irja levelét.


 Festus a Judéai Gubernátor 62 esztendönek a kezdetin. meg hala. abban az országba. Néró 
 azt meg tudván. Abbinust küldé helyébe, azon idö tályba, Agrippa király. el vevé a fö 
 papságot Joseftöl. Ananusnak adá. az Annás fiának. aki oly nevezetes az Évangyéliumba, Ezt az Annást mondgya Josef. ugy tekéntették mint leg boldogab embert avilágon., mivel ez addig maradván a fö papságban. a még nékie tettzet az ö ött fia mindenik birta a fö papságot, ö utánna, a mely soha meg nem történt soha másal. Ananus a kiröl vagyon a szó. ötödik fia volt Annásnak, Ez igen bátor. és mérész ember volt. mondgya Josef. ez a Sadducéusok vallásán volt. ezek igen kemények valának az itélet tételbe. Ez a festus halála után. minek elötte Albinus el érkeznék. atanátsot esze gyüjté. és oda hivatá a kis Jakabot akristus Jésus attya fiát. a Jérusálemi püspököt. és még másokot is. hogy törvényt látnának reájok, azért. mert a Mojses törvényit el hagyták volt. Jakabot, és a többit arra itélék hogy meg köveznék., epedig tellyeségel nem tettzék az Isten félö embereknek. és azoknak. kik atörvényt és avallást szerették. Ezt Josef mondgya nékünk.


 De Eusébius Hégésippus után. a szent Jakab halálárol. sokal bövebben beszél nékünk azt mondgya tehát. hogy a Doktorok, a farisaéusok. és más több sidok. a kristus Jésus vallásának el terjedésin igen meg háborodván, a szentet mindenek eleibe hivaták. és mondák néki. hogy az egész nép tévelygesbe volna a jésus iránt. anyiban hogy kristusnak tartanák. néked kel tehát. mondák néki. abbol atévelygésböl ki venni. mivel mindenek azt fogják hinni. a mit te fogsz mondani; Ez a dolog husvét tályba volt, a mely idöben. véghetetlen sidok valának Jérusálemben., avilágnak minden részeiröl., egy toronyra, vagy is atemplom tornátzára. fel hagaták szent Jakabot., és fel kiálták neki. mond meg nékünk Igaz ember., hogy mit kellesék hinnünk a Jesusrol. , a kit meg feszitettek, mert mi bé veszük a te bizonyságodot azt felelé fel szoval. az egész népnek. Jesus, az Ember Fia akiröl beszéltek. mostanában az örökös Felségnek. a jóbján üll. mint Istennek Fia. és a menyei félhöken fog még egy nap el jöni.

Sokan akik jelen valának ezeket halván asziveket meg hatá, ditsöitték a Jésust, és kiáltani kezdék, osánna a Dávid fiának., De az irás tudok, és a farisaeusok. meg boszonkodván ezen abizonyság tételen, el végezék hogy el veszesék az igazat. kiáltani kezdék. hát az igaz is el tévelyedik; és fel menvén a helyre ahol volt. le taszitották amagos köfalrol. a völgybe, az esésbe meg nem hala, hanem térdre álván imádkozék ellenségiért, és botsánatot kére üldözöinek, a kik látván még életbe., telyeségel meg akarák ölni. köveket hajigálának hozája, de mint hogy távul volt töllök. semi halálos sebet nem ejthetének rajta. egy Rékabita ót jelen lévén. szemekre hányá kegyetlenségeket. hogy az igazat meg akarják ölni, aki ö érettek imádkozik, végtire egy ványolo a fejét bé töré, aposztó ványolo botyával. és meg ölé. Ez a szent, a Jérusálemi Anyaszent egy házat. huszon nyoltz esztendeig igazgatá, a kristus menybe menetelétöl fogvást, a kristus 62 dik esztendejének husvéttyáig, a templom hegyén temeték el, ugyan azon a helyen, a hol meg ölék, és ót köböl valo épületet tsinálának, a mely fent volt. mind addig, amég a romaiak el nem ronták atemplomot, és avárost.

Közönségesen a sidók. a mitsoda hiszemben valának a szent Jakab szenttsége iránt., aleg 
 okosabakal közülök, azt el hiteté., hogy az ö halála okozá mind azokot a nyomoruságokot, a melyek reájok szállának, A jérusálemi lakosok közül némelyek. Albinus eleiben menének, aki már meg indult volt Alexandriábol, és panaszt tettenek neki az Ananus eröszak tételiröl. és hogy mitsoda igaságtalanul ölette meg szent Jakabot. eleiben adák. hogy Ananusnak nem volt hatalma esze gyüjteni a tanátsot az ö engedelme nélkül. Albinus haragal ira Ananusnak. büntetésel fenyegetvén ötet. Agrippa látván Albinusnak ellene valo haragját. le tevé afö papságbol. a melyben tsak négy holnapig birta vala, és azt a méltoságot, Jésusnak, a Damneus fiának adá.


 A Jérusálemi szék üresen maradván. a szent Jakab halála után, az Apostolok, a Tanitványok, és a kristus attya fiai, a kik közül még egy néhányan valának életbe, esze gyülének hogy szent Jakab helyében mást válaszanak. mindnyájan egy szóval szent Simeont választák Simeon a Cleofás fia volt, és Máriáé, a szent szüz nényié. ez igy lévén akristus Jesusal unoka gyermek volt. test szerént,; és test vér attyafia a kis jakabnak, a kinek helyében választák szent Épifanus azt mondgya, hogy a midön a sidok kövezik vala. szent jakabot., 
 siméon az öttse. szemekre hányá kegyetlenségeket, A siméon választását, szakadás követé. 
 a Jérusálemi Anyaszent egy házba, egy Thebuthus nevü meg neheztelvén azon. hogy miért ötet nem választották., boszut álla, ellenkezö dolgokot kezdvén tanitani abban az Anyaszent egy házban. a mely mind addig szüzen maradot volt, és semi eretnekségel meg nem ferteztetet volt

szent Jakabnak egy levele vagyon, a mely elsö ahét közönséges levelek közöt, szent jakab ezt a levelet az egész lévö meg tért sidoknak irá. azt nem tudgyák mitsoda idöben irá.: De ugy tettzik hogy a szándékja föképen avolt., hogy azoknak, ellent állyon, a kik azt tanitották hogy a hit egyedül elegendö a meg igazulásra, a jó tselekedetek nélkül. és a kik viszá élnek vala a szent pál szavaival. a ki egy nehány helyt a leveleiben. azt erösitti. hogy a törvénynek tselekedeti. hit nélkül. haszontalanok, és hogy a szeretet által valo munkálodo hit. igazit meg minket., szent Jakab meg mutattya., hogy a magtalan hit. haszontalan. hogy a meg holt. és jó tselekedetek nélkül valo hit, nem avaloságos keresztyéni hit. sok szép jó erköltsökre valo lettzkéket ád. a hiveknek, nem vigyázván igen arra, hogy a mondásit esze foglallya., igen hadgya a felebaráti szeretetet. az egyeséget., abékeséget, a békeséges türést, beszél arosz 
 gazdagok ellen. és azok ellen. akik a gyülekezetekben igaságtalanul személy válogatok voltak., hogy a gyónást. az imádságot. és a betegeket. az olajal valo meg kenést. mind a testnek, mind a léleknek. meg gyógyulásokra


 Szent pál meg tudván hogy a hivek Jérusálembe, és pálestinában, üldöztetnének ameg 
 keményedet hamis sidoktol., és hogy mitsoda szánakodásal voltak rajta. rabságában, egy levelet ira nékik olosz országbol. mihent meg szabadula Ebben alevelbe valo szándékja a, hogy meg mutassa, hogy a valoságos igasság, nem a törvénytöl vagyon., hanem a kristus Jésus adgya azt nékünk a hit, és alelke által, alevelében. nagyon fel magasztallya a kristus Jésust az Angyalok, és Mojses felet, meg bizonyittya az üdvezitö áldozattyának. erejét., és az ö Papságának felségét, a honnét ki hoza, az Aaron papságának el töröltetésit, és az ö általa fel álitatot áldozatokot. szent pál fel nem tészi anevét. ennek alevélnek se a kezdetin, se semi resziben, se nem emlékezik Apostolságárol. talám az olyan keresztyénekre valo nézve. akik még a sidó vallást is követték., és a kik gyanakodtanak ellene. mint ha el akarná rontani a Mojses törvényit.

Ebben alevélbe szent pál azt irja a sidoknak. hogy Timotheus meg szabadult a fogságbol. azt igéri nékik, hogy ha rövid idö alat viszá tér judéába, véle együt meg látogattya öket. ezt 
 véghez is vivé. amint ezt ezután meg láthatni. sokan a régiek közül azt tartották hogy szent pál Romábol spanyol országba ment volna, és hogy mentiben Gallián ment volna által. A bizonyos hogy ennek az Apostolnak szándéka volt spanyol országba menni, minek utánna Romában ment volna. valamint maga irja a Romaiaknak.: De azt bizonyoson nem tudhatni. 
 hogy ót let volna. hanem azt tudgyák. hogy viszá tére nap keletre, és lehet hogy kréta szigetibe mene, ahol fel álitván az Anyaszent egy házat ót püspöké tevé Titust, meg parantsolván néki. hogy minden városokba. papokot püspököket tégyen., a mint már a szükséges lészen ahiveknek.

Albinus judéának Gubernatorja, Jérusálembe érkezvén. leg elsö gondgya avala, hogy tsendeségbe tehese atartományt, meg fogatván. és meg büntetvén, sok számu tolvajokot, és gyilkosokot. kik azt pusztitották., A gyilkosok pedig a magok részekröl. azon valának hogy meg maradhasanak., Egy innep napon. ezek éttzaka Jérusálembe menvén, meg fogák Éléázárnak a templom kapitányának az irodeákját. aki Ananiásnak., a fö papnak fia vala a gyilkosok. meg mondották. hogy addig azt az embert ki nem adgyák., valamég az ö társokot. a kik fogságban vannak a varosan. el nem botsáttyák. Ananiás pedig olyan ember volt, a ki mind nagy tiszteletbe, mind adakozo volt, ugy anyira, hogy a sok ajándekokal. magához hodittá Albinust., és azt is véghez vivé, a fia szabadulásáért, hogy el botsátanák a fogságba lévö gyilkosokot. Albinus azt könyen meg engedé, De ez a könyüség. igen veszedelmes dolgokot okoza az országba, mert agyilkosok az ollyan alkalmatoságokba., soha sem mulattyák vala el. Ananiásnak valamely attyafiát meg fogni, hogy a magok közül valokot rajta ki válthasák. ez is okozá hogy azok aveszettek. anyira el szaporodának, és meg bátorodának. Albinus magais sokakot botsáta el apénzért. Illyen formában a szabadság mindent tselekedni, és a melyet könyen lehete meg venni ettöl a Gubernátortol. bé tölté Jérusalemet és az egész országot pártolásal. és vétkekel. Albinus maga. is huzta bitanglotta. predálta mindennek ajószágát. az országot a sok ado alá vetette, és azok meg érzették haragjának sulyát, a kik bé nem tölthették az ö fösvénységit.

Azon idöben az egyenetlenség. a fö papok közi is el terjede, Agrippa, el vévén a fö papságot Jesustol. a Damnéus fiátol. Jésusnak, a Gamaliel fiának adá. a közöttök igen nagy veszekedést okoza, Ez a két fö pap, olyan sereg Isten nélkül valo emberekel kisérteték magokot, akik, a midön esze találkoztanak. egy mást szitták. és averekedésen végezték. Ananiásnak, a kiröl már szollottunk,, valának néki is különös pártosi. ennek. a szolgai el mennek vala. a mezön lévö szérökre a hol abuzát tsépelték., és erövel veszik vala el. apapoknak valo dézmát., ugy anyira hogy sokan a papok éhségre jutának, Más felöl pedig, kostobárnak. és saulnak. kik királyi familiábol valának, sok hadi emberei valának a kikért tartottanak töllök az országba., ugy annyira. hogy a köz nép. ugy volt, mint prédára valo, anyi sok féle rész közöt. a kik 
 készen voltak. mindenkor, eröszakot tenni. a szegényeken. és az eröteleneken. mind ezek elöl járói valának, a sido nemzet el romlásának.

Azonba pedig Ágrippa. magát igen gyülölteté a maga népivel, mivel sok suma pénzt veszen vala rajtok. és a sok szükség nélkül valo költésiért, a melyet tett, mind ben, mind kivül. az országán, meg nagyobitá Csézarea filippít. és nerodiádesnek nevezé. Néró tiszteségire. Berit városában is igen szép theátrumot épitete, a hol minden esztendöben a népnek sok féle mulattságokot ád vala. alakosoknak pedig buzát, és olajat osztogattata, és hogy fel ékesittse ezt a várost, a mi leg ritkáb. és nevezeteseb volt az országába. oda vitette, ugy a sok drága kö képeket is. az illyen dolog tellyeségel nem tettzék a népinek, aki nem szenvedheté. hogy meg fosza városokot. az ö leg drágáb ékeségektöl. és azokkal idegen várost gazdagitson fel.

A Léviták pedig arra rendeltetvén. hogy a templomba énekelyenek, mind addig olyan ruhát viseltek valamint avilágiak, Mojses az iránt semi rendelest nem tett. Arra kérék tehát Agrippát, hogy had legyen szabad nékik. atemplomba, lenböl valo palástot viselni., valamint a papok hordozták, azt az Agrippa tanátsi, nékik meg engedék., Ez a fejdelem gondolá. hogy az ö uralkodásának a ditsöségire volna, hogy ha magát meg külömböztetné olyan nevezetes változtatásal. mint avala, A több léviták pedig a kik atemplomba más egyéb hivatalokba. és foglalatoságokba valának, a papok parantsolatok alat, meg nyerék ök is a szabadságot. hogy énekelni tanulhasanak. és ök is len palástot viselhesenek, valamint a töb társai. E pediglen ellenkezet. az Isten törvényével. mondgya Josef. és azt soha meg nem szegték büntetetlenül.

A templomhoz valo munkák. el végezödvén, tizen nyoltz ezer mester ember dolog nélkül marada, Erre valo nézve. a Jérusálemi lakosok. dolgot akarván nékik adni., és hasznosra forditani a szent kintsnek. pénzit, ne hogy a Romaiak azon kivül is el ne vigyék, azt tanátsolák Agrippának, hogy tsináltassa meg a folyosot a mely kivül volt a templomon nap nyugot felöl, és a mely romlando félben volt. A falak négy száz könyökni magoságuak valának. négy szegeletü, és igen fejér kövekböl állottak, egy könek a hoszasága husz könyokni volt, és a vastagsága hat. Agrippa meg gondolván mitsoda nagy dolog volna ahoz fogni. és mitsoda iszonyu költtségel kellene azt véghez vinni, hogy olyan nagy munkát könyü volna le rontani. de nehéz fel épiteni. nem itelé helyesnek kérésekre állani., hanem azt meg engedé. hogy ha akarják. pádimentumoztasák meg avárost fejér kövekel.


 Negy esztendövel elötte a Romaiaknak a sidok ellen valo hadakozásoknak, és hét esztendövel. ött holnapal. Jérusálem meg szállása elött, amidön még ez a város tsendeségbe, és jó állapottyában vala, egy Jesus nevü paraszt ember, Ananusnak fia. a sátoros Innepekre menvén. egy szers mind kiáltani kezdé. Jaj a Templomnak,. Jaj a Templomnak,: szózat nap kelet felöl, szózat nap nyugot felöl, szozat a négy szelek felöl; szozat Jérusálem ellen, és a Templom ellen,: szozat a házas férfiak. és aszonyok ellen; szozat az egész nép ellen: ez az ember meg nem szünt az uttzákon járni. és ezeket kiáltani. mind napal, mind éttzaka, E nem tettzvén némely városi fö renden lévöknek. meg fogaták. és meg vereték. ö pediglen se egy szoval magát nem menté. se a versébe nem jajgata. mint ha semit nem érzet volna. és mindenkor azon dolgot kiáltotta.

A koron a birák. gondolván hogy az Isteni dolog volna, a mint hogy az is volt. a Gubernátorhoz Albinushoz vivék., a ki mind addig veszözteté. a még a tsonttyait látták. de mind ezek után is egy szót sem vehetének ki belölle, se egy tsep könyvet nem ejtet, söt még minden ütés után.keserves szóval kiáltá, Jaj Jérusálemen. És a midön Albinus kérdé tölle. hogy honnét valo volna, és miért kiáltozna ollyan formában. semi szot ki nem vehete belölle. hanem tsak mindenkor Jérusálem ellen kiáltozot. a Gubernator ezt látván, el botsátá mint egy esztelent. Mind azon idö forgása alat, a még a sidok hadakozása el kezdödék a Romaiak ellen. soha azt az embert nem látták senkivel is beszélleni. hanem szüntelen tsak azt kiáltoza vala, Jaj, Jaj, Jérusálemen, se soha meg nem haragudot arra a ki meg ütötte. se soha meg nem köszönte. ha enni adtak, soha egyéb beszédet tölle nem hallottanak. hanem a miket mondánk. az Innepekben pedig az ö szava. mind eröseb. mind hangosab vala,

E szerént gyakorolá tehát szüntelen valo kiáltásit. mind addig valamég Jérusálemet nem kezdék vini. az ö szava.pedig se meg nem erötelenedék. se bé nem rekede, és mind addig a még nem látá jövendölésinek kezdetit., mivel aváros kö falait körül járván, még erösebben kezdé kiáltani. Jaj. Jaj, a városan. Jaj anépen. Jaj a templomon. azután hozá tévé. Jaj én rajtam is. azonal. a midön ezeket mondaná. egy kö a mellyet a városra löttenek meg tanálá. és meg ölé


 szent pál el hagyá olosz országot. a mint azt láttuk, és judeában mene, amint azt meg igérte 
 vala a sidoknak, anékik irt levelében. Asiaban is volt, és a midön onnét ki mene, szent Timothéust Éphésusba hagyá. hogy gondot viselne. az ót lévö Anyaszent egy házra. Azután 
 Mácedoniába vevé uttyátt, hogy eleget tenne a filippibélieknek tett igéretinek, hogy 
 látogatásokra el mégyen. Azt tarttyák, hogy Mácédoniábol irá Timotheusnak az elsö levelét. A melyben azt irja, hogy reménli rövid idö alat hozája mégyen, de mint hogy az el mulhatot. azért igen fö oktatásokot ád néki. hogy mi formában [mi-formában] visellye magát 
 az Isten házában, és az Anyaszent egy házba. a melynek ö a püspökje. arra inti hogy vigyázon ahamis Apostolokra, akik uj tudományt hintenek vala el. Éfésusba, és akik mély tudományokal, és okoságokal. tévelygéseket tanitottanak a hivek közöt, Igen hasznos oktatásokot ád néki, a püspökök, papok, és Diakonusok meg valasztásokra. hogy mi formában igazgasa az özvegyeket és minden féle személyeknek magok viselésekröl. azt tudtára adgya hogy Hymenéus és Alexander a hit hajojábol ki estenek, és a sátánnak adta,

Azt akarja, hogy könyörgések legyenek akirályokért. és améltoságban lévökért ugy hogy az ö igazgatások alat. tsendes. áitatos. és tisztességes életet élhesünk. Hogy a férfiak minden helyen könyörögjenek, harag, és vetekedés nélkül., az Aszonyok is hasonlo képen könyörögjenek. tisztességes öltözetben. fel ékesitvén magokot. szemérmeteségel. tisztaságal, és jó tselekedetekel, és nem hejában valo ékeségel. és fodoritot hajal, nem akarja hogy az Aszszonyok tanittsanak a templomban, hanem hogy tsendeségben halgasák az oktatásokot. és engedelmesek legyenek férjekhez,

Hogy a mely püspököket fog tenni. azok egy feleségüek legyenek. és akiknek tsak egy feleségek volt. püspökségek elöt, a kik jó gondgyát visélték tselédeknek, akik nem ujak a kereszttségbe. Hogy a Diákonusok. tiszták, igazak. jozanak. és ne fösvények legyenek, akik a vallásnak titkát, a tiszta lelki üsméretbe meg tarttsák,. meg fedhetetlenek legyenek, elsöben meg probállyák, minek elötte a szent szolgálatra vegyék öket., a kik tsak egy feleségüek. és akik tiszteségesen igazgatták tselédeket. Hogy Diákonisák. tiszták és mértékletesek legyenek. jozanok, nem rágalmazok, és hivek mindenben.


 Azt hagya Timothéusnak, hogy olyan formába élyen, hogy senki ötet meg ne vethesse, ifiuságára valo nézve, hanem légyen példája nyájának, követvén minden féle jó erköltsöket, gyakorollya az olvasást, az intést, az oktatást, rendet szab néki. hogy miképen visellye magát az özvegyekhez, az öregekhez. és az ifiakhoz. Azt akarja, hogy a mely özvegy Aszonyt választnak az egyház szolgálattyára, leg aláb hatvan esztendös legyen, kinek tsak egy férje volt, a kinek jó tselekedeteiröl bizonyságot tésznek. a kik gazdálkodok voltanak., a kik a szentek lábait meg mosták, a kik a keseredeteket meg segitették., akik gyermekeket jól nevelték. de tiltya hogy erre a hivatalra vegyék az ifiu özvegy aszonyokot., a kik minek utánna lágy életet éltenek volna. a kristus szolgálattyában. ujontában férjhez akarnának menni.: Hogy a papok, akik jol igazgattyak a községet, dupla tiszteletet vegyenek. vagy meg jutalmaztassanak., fö képen az olyanak, a kik prédikálanak, és tanitanak, Azt hagya Timotheusnak. hogy egy pap ellen valo vádolást. tsak két. vagy három bizonyságnak a szovára vegye bé. Azt hagya néki. hogy tsak könyen. a kezeit senkire ne tegye, ne hogy részt vegyen a mások vétkeibe. fedgye meg nyilván a vétkeseket, azért hogy a többi is tartalékba legyenek, azt is hagya néki. hogy tsak aviz italt ne gyakorollya. hanem élyen kevés boral is. a gyomrának gyengeségiért., és más egyéb nyavalyáiért. végtire arra inti Timotheust. hogy a nála letett hitet meg örize, távoztassa el beszédiben a hejában valo ujitásokot, és a hamis nevü tudománynak ellen vetésit., Imé ezek a föveb részei az oktatásnak, melyet látunk a Timotheusnak irot levélbe. 


 szent pál Macédoniában lévén, fel tevé magában. hogy Nicopolisba menne telelni., vagy is talám már ebben avárosba volt. a midön azt irá Titusnak. hogy hozája jöne azután hogy krétába küldené Tikikust. vagy Artemást aki az alat igazgasa a szigetbe lévö hiveket. Mint 
 hogy Titusnak aleg föveb hivatallya kréta szigetében avolt. hogy ót püspökököt rendelyen. Szent pál eleiben adgya hogy mitsodásnak kell lenni egy püspöknek. A ki meg fedhetetlen. és egy feleségü légyen. mivel ö az Isten házának az elsö szolgája, a kinek a fiai hivek. és jó erköltsüek legyenek. maga haragos ne légyen. se részeges. se eröszakos. se ne szerese a gyalázatos nyereséget. szerese a szállás adást, legyen józan, nyájas. szent, igaz. mértékletes. kaptsollya magát ahitnek igazságihoz, ugy hogy alkalmatos legyen a hiveket inteni, és meg gyözni a meg átalkodtakot. kik az igazság ellen állanak,

szent pál arra inti Titust, hogy a krétaiakon sok hatalmat vegyen. keményen bányék vélek, és keményen fedgye meg öket. mivel azon sziget béliek felöl azt tartották. hogy rend szerent hazugok, hamisak. restek. torkosok, Egy nehány féle oktatást ád néki az öregekröl. az öreg Aszszonyokrol. a két részröl valo ifiakrol. és arabokrol. Mint hogy abban a szigetbe sok meg tért sidok valának, a kik mindenkor tsak a fejekbe tartották a régi Céremoniakot. szent pál azt akarja, hogy Titus arra inttse öket. hogy azokot vessék ki a fejekböl. hagyák el. a sidó fabulákot., és az emberi hagyásokot, tanittsa öket arra, hogy az ételbe valo válogatás már el töröltetet. hogy minden tiszta., atisztáknak, Azt hagya még Titusnak. hogy távozék el, egy eretnektöl. az elsö. vagy a másod intése után, és oktassa ahiveket a békeségre. és a földi hatalmasokhoz valo engedelmeségre. Azt is hagyá néki. hogy Zénást. és Apollot szorgalmatosan elöre el küldgye. és semi fogyatkozások ne legyen Ezekböl áll. a Titusnak irt levél.

Agrippa, elvevé a fö papságot Jesustol. a Gamaliel fiátol. és Matthiásnak. a Theophilus fiának adá. a kinek föpapsága alat kezdödék el két esztendö mulva ahadakozás. ugy mint a közönséges esztendönek, 66. kában. Álbinus minek utánna két esztendeig let volna Gubernátorja sidó országnak, Néro ötet viszá hivatá. és helyében Gessius Florust küldé., a ki Cleopátra nevü feleségit is el vivé magával. ugyan a felesége is nyereté meg néki azt a Gubernatorsagot., mivel poppéánál kedveségbe volt. Albinus meg tudván hogy Gessius Florus helyében jöné, hogy anépnek kedvét talállya, meg öleté az ollyan rabokot. a kik tellyeségel meg érdemlék ahalált, iszonyu vétkekért, szabadságot ada pedig az ollyan tolvajoknak. és gyilkosoknak, akik eleget tehetének fösvénységinek, a fogságban hagyá pedig az olyanokot, akik néki pénzt nem adhatának,

Gessius Florus a maga Gubernátorságába érkezvén, ollyan kevés maga meg türköztetésel viselé magát. és a maga hatalmával, oly rendeletlenül viszá éle, hogy az elötte valojának vétkeit el felejteté, és tsak nem meg bánatá el menetelét. mivel Albinus, a roszat leg aláb titkoson tselekedé. de Florus. még azal ditsekedék, benne nem volt. se emberség. se szégyen, minden féle nyereség. nagy, kitsid, titkos. nyilvánságos. néki mind jó volt, meg nyomorittya vala avárosokat. és a tartományokot, a tolvajokal meg osztozot, és azö vétkeknek büntetetlenségét. pénzért adgya vala el nékik nem ugy viselé magát. mint olyan biró a kit anép igazgatására küldöték volt. hanem mint egy olyan hohér, akit a vétkesek büntetésire küldenek

Ez igy lévén. azt nem tsudálhatni. ha a sidok anyi nyomoruságokal szorongattatván., végtire a Romaiak ellen támadának, sokan közüllök el hagyák az országot. és más tartományokba menének lakni. pusztán hagyván sok helyeket az országba A többi pediglen. nyilván kezdének a Romai uralkodásnak ellent állani, de florus, nem hogy a párt ütésnek eleit vette volna, és azt kezdetekor le tsendesitette volna, hanem még azon volt hogy kénszerittse öket a fegyver fogásra, azt pedig vagy azért tselekedé, hogy örömel látta volna öket mind egy szers mind el veszni. vagy pediglen azért. hogy más utat nem láta. hogy magát meg menthese. a sok vétkeiért valo büntetéstöl.


 Azon idöben, amelyben sidó országban nagy háboruság, volt, és minden készen volt. apárt ütésre, Néro Császára, igen gyanakodának, hogy ö gyujtata volna fel Roma városát, az éges tizen nyoltzadik july kezdödék. ugyan azon anapon. a melyen. ánnak elötte sokal. a Gallusok Romát meg égették volt, Az égés hat napig. és hét éttzakáig tarta, A város tizen négy részre lévén osztva, a három része. egészen el ége. és a töb hét részeiben, tsak imit amot maradának meg egy nehány házak, és minek utánna a tüzet meg tartoztatták volna, le rontván sok házakot, az égés ujontában el kezdödék, és mind egészen kilentz napig tarta, igen sok számuak veszének el, és akik el szaladhatának, a tzintermekben. és avároson kivül valo rosz házakban keresének szállást. Azt pediglen sokan észre vevék, hogy avitézek, a kiket a tüz oltásra szoktak olyan alkalmatoságokban rendelni, és a Császár tisztei. fenyegeték. és nem engedék azokot munkalodni kik a tüzet el akarják vala oltani, de söt még ö magok gyujtogaták, Néro császár akoron Antiumba volt. Romához egy napi földre. és tsak akor tére viszá, a mikor meg hallá hogy a tüz közelgetne az udvar házához, noha az is elége. A koron egy magos toronyba fel menvén, ahonét egészen ki láthatá az égést, és ót musikás köntösben., a maga tsinált verseit kezdé énekleni. a Troja városának el égéséröl.

Mind ezen tselekedetit, akik jol meg visgálák, könyen el hiteték magokal. hogy ö maga volna a kezdöje annak az égésnek. azt pedig vagy oktalanságbol tselekedé. vagy azért hogy olyan rendkivül valo dolgot láthason. vagy hivalkodásbol tselekedé, hogy nevezete fent maradgyon., hogy Roma városát fel épitette. és szebbé tette., minden tehettségivel azon volt. hogy mindenel el hitesse. hogy semi része nem volt. az égésbe, abban munkálodék. hogy a népet meg segittse, el szálittsa. és avárost meg épittse, magára válalá hogy meg tisztittattya az uttzákot. és az el éget házaknak helyeit. mind ezek után is. a Romai nép. tsak néki tulajdonittá az égést, Néro pedig haszontalanul igyekezék azon, hogy akeresztyéneket okozák, mivel még azok is a kik akeresztyéneket nem szereték. szánakodásal tekinték öket, mint olyanokot, a kik a Néro kegyetlenséginek. áldozatra valoi. és akik olyan vétekért szenvednek, amelyhez semi közök nintsen.

Ez a kegyetlen Császár meg fogatá azokot, a kik nyilván valo keresztyének valának., és azoktol, más sokakrais. találának, akiket mind meg itélék. nem anyira ugy mint az égésért valo vétkeseket, hanem mint az emberi nemzet gyülölséginek áldozatra valoit. mondgya Tacitus. illyen hamis itélettel valának a pogányok, akeresztyének felöl, nékik is tulajdonittyák vala. aleg nagyob vétkeket. és aleg utálatosab tselekedeteket, holtok után is tsufságal illeték öket. Némelyeket, valamely állatnak a böriben takarák, és ugy szagattaták el a kutyákal. másokot 
 keresztre vonták, némelyek atüz langja által veszének el, meg égetvén öket éttzaka. hogy fáklyák helyet vilagosittsanak, mind ezek a Néro kerttyeiben menek vala végben. a ki magais ót volt. kotsis köntösbe. és szekereket futtatot

Hihetö, hogy a keresztyéneket az égetéssel valo vádolásnak alkalmatoságával., tsinalák a törvényeket. és adának ki parantsolatokot. a melyek. tilták akeresztyén vallásra valo állást, és azt nem tsak Romában. hanem az egész birodalomba. sok Martyrokot számlálnak, akik ebben az üldözésben szenvedének, ugy mint, szent Paulinus. a ki pisa városaba szenvede, szent Románus. szent Gervasius. és szent Protasius. Ravennában pedig ugyan azon idöben szent Vitalius. és szent váléria. Atyok. és Anyok. szent Gervásiusnak. és protásiusnak., és még többek.

Azonba pedig sido országban igen készülnek vala a hadakozáshoz, és azt a nyomoruságot sok 
 féle tsudák jelenték meg, a melyekröl szól josef. azok a tsudák husvét napján történének, ahadakozás elött, esztendövel, három ora tályba. éjfel után a templom olyan világoságban láttzot lenni, valamint fényes napal. eztet az okosak arra magyarázák, hogy a világoság tüzet jelentene., a mely meg is emészté egy nehány esztendök mulva, ugyan azon innepen, egy réz 
 kapu, a mely a templom belsö részét zárta bé, és a mely olyan nehéz volt. hogy husz ember. nehezen zárja vala bé minden estve. éjfél tályba, meg nyilék magátol, azt itélék abbol, hogy az Isten meg nyitaná templomát ellenségeinek

A következendö Májusnak. huszon egyedik napján. egy kevésé nap lemenetele elöt. az áerbe hadi szekereket láttanak, minden tartományokba. és mint nagy sereg vitézeket kik a felhöken által menvén. a városokot környül fogák., mint ha meg akarták volna szállani. Pünkösd Innepében. ugyan azon Májusnak huszon nyoltzadik napján A papok a szokás szerént, a templomnak a belsö résziben menvén éttzaka, hogy a szolgálattyokot végben vigyék. hihetö. hogy a lámpásokot meg gyujttsák. és füstölököt ajánlyanak. valamint aföld indulásnak a zugását kezdék hallani és olyan zudulást mint mikor tolyongásal sietnek ki menni valamely helyröl, és azután. szozatot hallának. a mely hirtelenségel kialtá; Menyünk ki innét Azt 
 tarttyák. hogy azok Angyalok valának, a kik el hagyásal fenyegeték azt a szent helyet, és hogy el hagynák a sidokot is. ha az urhoz meg nem térnének.


 Josef azt mondgya, hogy olyan üstökös tsillag is láttzot. a mely esztendeig tarta, és hogy Jérusálem felet olyan rend kivül valo fényeséget lattak, a melynek kard formája volt. De a sidok, meg keményedések, és vakságok. olyan. vala. hogy mind ezek meg nem lágyitták sziveket. Meg tsalák öket a sok. hitegetök., akik hizelkednek vala. rosz indulattyoknak, azért is mind a magok hasznokra magyarázák ezeket ajeleket. hizelkedvén azal magoknak, hogy a mely roszat azok jelentenek. a mind az ellenségekre fordul. De a min leg inkáb meg tsalatkozának, mondgya Josef. és a mi leg inkáb vivé öket arra. hogy fegyvert fogjanak, és meg szabadittsák magokot a Romaiak járma alol,, az Irásnak ígéreti valának., amely azt igéré nékik hogy abban az idöben. olyan fejdelem támad azö nemzetek közül, aki az egész világot fogja birni, Ez a historikus. ezt vespasiánusra akará szabni. De ezek ajövendölések már egészen bé tellyesedtenek vala a kristus Jesus szemelyében. akinek birodalma. már akoron el kezdödöt vala. el terjedni az egész világra, ugy anyira. hogy tsak hamarjába véghetetlen imádoi valának, kik a hitnek jármát fel vevék, avilágnak mind részeiben


 Azon idö tályba, az Isten meg jelenté szent péternek, hogy halálának ideje közelgetne, és hogy követné rövid idö mulva. akristus Jesust az ö Mesterét. Ez a szent Apostol. tudván tehát hogy rövid idö mulva. el hagyná halando testét. haszonra akará forditani azt akevés idöt, és fel ébreszteni a hivekben az igazságokot., a melyekre öket tanitotta vala, ugy hogy holta után az elméjekbe tarttsák, a miket tsak rövideden irásban hágy nékik, erre valo nézve is irá a második 
 levelét, a melyet azon hiveknek irá a kiknek irta volt az elsöt, valamint ki tettzik ezekböl a szokbol. Imé a második levél. a melyet irok néktek. Az elsö levelét tehát irá a hiveknek. kik el valának szélyedve. pontusba Galatziába. kapadociában, Asiában. és Bythiniában. a levelében. fö képen. a keresztyénségre meg tért sidoknak beszél.

Azt hiszük. hogy Romábol irá ezt a levelét. és talám, a jelenés után, melyet látot amidön Romábol ki akara menni a Néro üldözése elöl. a midön Roma kapujában let volna. a kristus 
 meg jelenék néki. szent péter el álmelkodván. kérdé. Uram hová mégy., a kristus felelé néki, En Romában jöttem. hogy it ismét fel feszitessem. szent péter ezen szokbol. meg erté hogy tsak hamar el kellene végezni az áldozattyát., és bé tölteni amit az üdvezitö mondot volt 
 neki, Mostanában nem követhetz engemet, de mászor fogsz engemet követni, És meg 
 másut. Amidön ifiu voltál. magad övedzed vala magadot. és oda mentél a hová akartál, de amidön meg öregszel. más fóg fel övedzeni, és oda viszen. ahová nem akarnád. tudtára adván, hogy mitsoda féle halált fog szenvedni, ugyan ezért is mondá szent péter a levelében. hogy kész el hagyni evilágot, ugy valamint a kristus azt néki ki nyilatkoztatta.

Ebben alevélbe meg mutattya a jó tselekedeteknek szükségit az üdveségre. ahiveket arra inti, hogy vigyázanak ahamis Doktorokra kik meg ronttyák vala a szent tudományt., és botránkoztaták az Anyaszent egy házat. rosz példa adásokal. inti arra is öket. hogy legyenek. álhatatosok. az Apostolok tanitásában, azt tarttyák. hogy leg inkáb a simon magus tanitványira, és a Nicoláitakra tzéloz, akiket ugy irja le, mint olyanokot akik tsak azt keresték. 
 hogy másokot el amittsanak, a kik tsak a rosz kivánságokot követték. a kik tagadák a fel támadást, az Istennek igéretit, és itéletit., nagy ditséretet tészen szent pálrol. és aleveleiröl, a melyekbe. azt mondgya hogy vannak olyan dolgok. amelyeket nehéz meg érteni, a melyekel a rosz elméjüek viszá élnek. valamint atöb irásokal., hogy a magok tévelygéseket meg 
 erösittsék. némellyek az Atyák közül kételkedtek abban hogy ez a levél szent péteré lett 
 volna., de a leg régiebbek ugy tartották, mint Isteni irást. szent judás maga alevelében olyan verseket hoz elé, a melyeket a mi urunk Jesus kristusunknak Apostoli mondották.


 Azon idö tályba szent pál is Romában mene, Asián mene által, valamint meg igérte vala 
 Timotheusnak. Troadesbe érkezven. karpus nevühoz szálla., ahol hagyá a palásttyát. és az irásit Éfésusba meg látogatá Timothéust., Milétumba érkezvén. ahol Trofimust betegen hagyá. onnét korintusba. mene, és ót hagyá Erasmust. egyikét atanitványi közül, végtire Romában érkezék, ahol szent pétert találá, mind egyike, mind a másika. ujjab buzgoságal kezdék hirdetni a kristus Jésust. a sidoknak és a pogányoknak, az Isten olyan áldását hinté az ö 
 tanitásokra. hogy sokakot meg téritének. a többi közöt Néronak egy ágyasát teszik fel., akit szent pál téritté meg., és aki el hagyá az elöbbeni életét. A császár nem szenvedhetvén a keresztyéni vallásnak Romában valo elterjedésit. a tömlötzbe téteté a két Apostolt.

Sokan a regiek közül azt tartották, hogy a két Apostolnak meg fogatása. és meg oletése. azért volt. hogy gyözedelmesek voltak simon Máguson. Ez az Istentelen kristusnak tartván magát. és meg akarván mutatni, hogy valamint a kristus Jésus, öis fel mehet a menyekben. fel emelteté azért magát az áerbe két ördögel. tüzes szekérben. a mely boszorkányos szekér volt. a sok nép aki jelen volt, már ötet ugy tekénté mint Istent, és nagy kiáltásokal. néz vala fel felé utánna, De a két Apostol. szent péter, és szent pál. az imádsághoz fogván, a tsalardot az ördögök el hagyák. és a földre esék. a lábait el töré. onnét fel emelék. és a városnak Brunda nevü helyére vivék, a hol bánván, és szégyenelvén esetét. a háza tetejéröl le ugrék. és nyomorultul meg hala., sokan akik ezt láták meg térének. mások pedig meg maradának vakságokba


 Azt tarttyák. hogy Néró is jelen let volna ezen az eseten. és bizonysága volt. a simon 
 gyalázattyának. a kinek kedvez vala. Suetoníus is azt mondgya, hogy a közönségesen valo játékokba egy ember a CSászár láttára repülni akara, de tsak hamar le esék a földre., és a vére a székig fitskánkozék a hol a Császár ült hogy néze,

A Simon mágus halála után tevék tehát szent pétert. és szent palt egy tömlötzbe, a hol sokakot meg téritének., nyoltz holnapja volt fogságoknak. a midön meg tériték. szent Processust, és 
 szent Martinianust, ezek valának az ö leg föveb örzöi, és más negyven személyeket. kik 
 mind martyrságot szenvedének. szent pál a Timotheusnak. Romábol irt második levelében. azt mondgya. hogy az elsö meg igazulásakor,. mindenek el hagyák. de az Isten meg segité, és meg erösitté ötet, azért hogy ö általa az igazságnak ki hirdetése. el terjedgyen apogányok közöt. és hogy az ur meg szabaditotta az oroszlánynak torkábol., az az, a Néro haragjátol. de tellyeségel., még azért. meg nem menekedék aveszedelemtöl., az Isten tsak azért halasztá halálát. hogy meg nagyobitaná érdemit


 A fogság. meg nem gyengitheté azö buzgoságát. a néro ágyasát akiröl szollánk. meg nem 
 szünék oktatni, és ennek a CSászárnak. egy inya adoját meg térité. Alexander. aréz mives, talám ugyan az. akit exCommunikálta volt annak elötte valo idövel, ellene volt. és sok bajt okoza néki. Az Ásiaiak kik Romában valának. nem hogy segitették volna., de tölle el távozának, az Isten pedig meg vigasztalá ötet. hozája küldvén Onesiforust, aki Ásiábol érkezvén. minek utánna sokáig kereste volna ötet, végtire reája talála. és minden tehettségivel 
 segitté ötet.


 Az Apostol., azon idö tályba irá alevelét az Éfésiusokhoz., azt tarttyák elegendö jó ókból, hogy ez a levél nem tsak egy városnak. hanem. az egész Ásiában lévö Anyaszent egy háznak szollot, mivel azt irják, hogy a régi Exemplarisokban avárosnak a neve a melynek kelletet 
 volna küldeni. nem volt fel téve. hanem tsak eszerént volt, pál. akristus Jesus Apostola---------a szenteknek. a kik.----------és a hiveknek... &χ Az Apostol. eleinte mindgyárt ditséri a 
 hivek. hitét. és felebaráti szeretetét, elejekbe tészi egészen aválttságunknak és a meg igazulásunknak titkait. a kristus Jesus érdemi által, fel teszi nékik a predestinatiot, és a pogányoknak, ahitre valo hivatásokot, a sidoknak, és apogányoknak egy testbe valo meg egyezéseket. a mely testnek, a kristus a feje., ennek az Isteni fönek a ditsösége, és fel magasztaltatása, fellyeb valo minden lelki, és testi teremtet állatoknál., az ollyan sidokra, és keresztyénekre támad, akik atörvény béli Cérémoniákra adták mod nélkül magokot, azután beszél a simon Mágus tanitványi ellen, és azon idö béli eretnekek ellen., a kiket Gnostikusoknak nevezték. végtire igen szép letzkét ád az Éfésiusoknak, hogy mi képen éllyenek keresztyéni életet minden féle hivatalba. el végezvén levelét, arra kéri öket, hogy imádkozanak érette, hogy az Isten adgyon néki bátorságot. eröt. és szabadságot, az Évangyélium prédikálására. a hamisak ellenzések. és üldöztetések ellen is. alevelet Tikikus által küldé el. akit kedves attyafiának nevezi. az ur hü szolgájának, és az Isten szolgálattyában valo társának,


 Kevés idövel az után irá szent pál. amásodik levelét szent Timothéusnak, Az Apostol fogságban volt abban az idöben, és olyan bizonyosnak tartotta Martyrságát., hogy magát ugy 
 tekinté., mint olyan áldozatra valot, aki készen volt. hogy fel áldozák. szent Chrysostomus 
 ezt a levelet ugy tekénti mint szent pálnak testámentumját. szent Timotheus Asiában volt, vagy is Éfésusba. amidön szent pál arra kéré levelében, hogy sietve menne hozája. és még a tél elött. vegye maga mellé Márkot ís. és köntösit a könyveivel vigye el. amelyeket karpusnál hagyta volt

Azután a Demas eseteröl ir neki,. aki a világ szeretetére adván magát. el hagyta ötet. és Tessálonikában ment., az után hogy Himeneus, és filétus. a hitet el hagyták., és sokakot. azal. hitegették, hogy a fel támadás már meg volt, emlékezetet tészén azután a Timoteus nagy anyárol. loisbéröl, és az Anyárol Euniczéröl. a kik azt a kedves tanitványt. az áítatoságban. és a szent tudományban nevelték volt Arra inti, hogy nevellye magában a szent Léleknek kegyelmét, amelyet vette volt fel szenteltetésekor, egy nehány féle tanátsot ád néki a hamis Doktorok iránt, és azon idö béli Eretnekek iránt. arra inti, hogy soha el ne feletkezék arrol. amit tölle tanult, azon meg ne ütközék, ha némelyek el távoznak az igazságtol. hanem azt keményen prédikállya, állyon ellene annak, aki az ellen támad, és aki tsak az ujságot keresi, a mely tsak a fülnek. és arosz kivánságnak hizelkedik. a levélnek avégin köszönti szent Timotheust Eubulus, pudens. linus. és klaudia nevekel., ezek régi Romai keresztyének 
 valának,, a kiket Timotheus üsmérhette, Romában valo létekor 62 esztendöben.


 Végtire. Szent Péter. és szent pal Apostolok, ditsöséges Martyrságal. koronázák meg élettyeket. és munkájokot. mind a kettö Romában, és egy napon, ugy mint 29 junÿ, azt tarttyák. hogy meg ölettetések elött. meg veszözék öket. még mostanában is mutattyák Romában az oszlopokot. a melyekhez mondgyák. hogy valának kötözve, együt vitték ki öket avárosbol. az Ostia kapuján, Prudentius azt mondgya hogy ugyan egy helyt szenvedék ahalált., 
 a Tiberis vize mellet valo tónál, szent pétert fel fesziték. fövel alá, valamint maga kérte volt arra a hohérokot, Ezt azért tselekedé hogy a fájdalom még nagyob legyen, vagy azért hogy nem tartotta magát méltonak arra hogy ugy feszitessék fel mint akristus, fövel fel., azon helyre temeték. a melyet váticánumnak nevezik


 Szent pál A Salviána vizeinél öleték meg, nekie fejét vevék. és az ostia uttya mellet 
 temeték el. A nagy szent Gergely azt mondgya, mint bizonyos dolgot, hogy minek utánna akét Apostolt meg ölték volna, némely nap keleti keresztyének a hazájokban akarák vinni atesteket, de a midön ket mély földnire lettek volna Romátol, továb nem viheték arettentö villámlás és meny kövek miat., A koron a Romai keresztyének ki menvén avárosbol., viszá hozák a testeket., a szent péterét. a váticánumba temeték, és a szent pálét, az Ostia uttya mellé. még mostanában is láthatni az ö temetö helyeket a melyekhez minden idökben mind a romai. mind az egész világon lévö hivek. nagy tisztelettel voltanak.


 szent Péter után következék a Romai székben. szent kelemen, a kiröl emlékezik szent pál. a filippi béliekhez irt levelében, és akinek azt mondgya. hogy aneve. az élet könyvébe vagyon irva., szent péter és pál. midön életbe valának. sok szor kénszeritetének Romábol ki meni az 
 Anya szent egy ház hasznáért. olyankor, helyettek, vagy püspököket., vagy vicegerenseket rendelnek vala a kik az ö távul valo létekben igazgattyák. és oktattyák vala azt az Anyaszent egy házat, szent linust, azt tarttyák, hogy szent pál rendelé., szent kelement pedig szent péter, szent Cletust, vagy Anacletust is az Apostolok rendelék. és igazgatá azt az Anya szent egy házat., De az Apostolok halálok után, a hatalmat, tsak egy szemelyre kelletek adni, hogy a meg hasonlás el távoztassék, Erre valo nézve szent péter, hogy eleit vegye. a meg hasonlásnak, halála elöt szent kelement rendelé hogy helyébe légyen székiben.


 De ez a szent pápa., vagy alázatoságbol. vagy valamely más okbol., amelyet nem 
 tudhatunk, nem vevé kezéhez valojában az Anyaszent egy ház igazgatását, hanem tsak szent linus., és szent Cletus. vagy Anacletus halálok után., szent linust a régiek mindgyárást szent péter utánvalonak üsmerték a Romai székben Azt tarttyák hogy szent linusrol. tészen 
 emlékezetet szent pál. a Timothéushoz irot levelében. szent linus tizen két esztendeig és egy nehány holnapokig igazgatá az Anyaszent egy házat., az ö pápasága alat let a Jérusálem el rontása, a melyröl fogunk beszélleni, a kristus esztendejének 78 dikában hala meg, a deákok huszon harmadik septemberben teszik az innepét, a Görögök pedig ötödik novemberben.

A Simon mágus eretneksége az ö esetével el nem szélyede. mivel ötet, nem tsak éltében, 
 hanem még holta után is. Isten gyanánt imadgyák vala. szent Justinus azt mondgya hogy a második Saeculumnak a közepén, a samaritánusok. és más tartományokban, ötet. az Istenek 
 közöt. leg nagyobnak tartották, a Romaiak, söt még atanáts is, valamint a régiek irják. 
 Isteni tiszteletet adnak vala néki. és kö képet emelének néki a Tiberis szigetében a melyre 
 reá volt irva. Simoni Sancto, Deo., Alexandriai szent kelemen. azt mondgya, hogy az ö 
 követöi. imádgyák vala ötet. az ö idejében.


 Menandrius a simon magus tanitványa. samariai fi volt. emég az Apostolok idejekbe kezde tanitani, hasonlita. vagy is felyül haladá mesterét az ördögi tudományba, valamit simon magának tulajdonit vala, manándrius is magának tulajdonitá, mind azon által nem tartá magát örökös erönek lenni. mint simon, hanem azal ditsekedék, hogy a minden hato ötet küldötte volna el az emberek válttságára., azt tanittá. hogy az Angyalokot az Isteni értelem nemzette volna, hogy a világot. és az ember testét. ök teremtették volna, a mi ötet illeti. ö ugy jöt el mint meg váltó, hogy adgyon az embereknek az ö ördögi mestersége által. elegendö tudománt arra, hogy meg gyözhesék. az Angyalokot, kik a világot teremtették. a kiket ugy lehet meg gyözni. ha azö boszorkányságát meg tanullyák, és ha azö nevében valo kereszttséget fel veszik.

Azt tanitá. hogy az ö kereszttsége. fel támadás volna, és akik azt felvenék. se meg ne halnának, se meg nem rodhadnának, se soha meg nem vénülnének, de mind ezekre az ígéretekre,. igen kevesen vevék azt fel., senki nem meré magának igérni a meg halhatatlanságot Menandrius leg több tanitványokot. Antiokiába szerze magának. ezek keresztyéneknek hivatattyák vala magokot. és igy gyalázák vala meg akeresztyéni vallást. apogányok közöt. akik nem tudgyák vala meg külömböztetni, avaloságos keresztyéneket. ahamisaktol., azok a kik leg inkáb üsmérék, a Menandrius tanitványit. Menandriánistaknak hiják vala., a leg hireseb tanitványi Menandriusnak., saturnius. és Basilides valának ezekröl még lehet emlékezet másut

A Thiáni Apollonius. Romában mene. a simon mágus halálának idejében., Musonius, stoiciánus filosofus is ót volt. rabságban, és nem akará hogy Apollonius látogatására menyen., filolaus, más filosofus., elöl találván Apolloniust Romátol hat mély földnire, azon vala, hogy Apollonius ne menne Romában, mondván. hogy ót nem volna meg maradás., az Apollonius tanitványi. a kik harmintz négyen valának. ezen meg ijedének. tsak nyoltzan maradának melette. atöbbi. viszá térének, Apollonius pedig még inkáb meg bátorodván, bé mene avárosba, mondván. meg mutattya. hogy egy valoságos filosofus. semitöl nem tart, Apollonius Romába lévén. Télésinus. egyik a Consulok közül magához hivatá., tudakozodék tölle. mind köntöse felöl. mind hivatalyárol., mind pedig arrol., hogy mi formában könyörög az Isteneknek, tudosnak találván avallásba, meg engedé néki. hogy meg látogathasa a templomokot, és meg parantsolá az áldozo papoknak. hogy jól fogadgyák. Apollonius egyik templombol. amásikában menvén. mondá hogy az igasságos, hogy mindenik Istenhez valo köteleséginek eleget tegyen

Tigellinus Néronak leg kedveseb embere, vala gyanakodásba esvén Apolloniusrol., nagy szorgalmatoságal. vigyáztata minden tselekedetire, és beszédire. azon idöben anapban fogyátkozás lön, és meny dörgés egy szers mind, Apollonius az égre tekintvén mondá, Valamely nagy dolog fog lenni, és nem fog leni, azt tarták hogy azt akará meg jövendölni a mi harmad nap után történék. mivel Néró asztalnál lévén, a meny kö az asztalra esék. és a Császár el ejté a pohárt a kezéböl a melyböl inya akart., ha szinte figyelmeteségel vigyazais Apollonius a maga beszédire, mind azon által olyan tréfa szokot ejte a melyekért Trigellinus bé vádola, mint olyan szókért, a melyek a Császárhoz illendö tiszteletet meg sértették. De a könyvet a melyben a vádolás volt irva. fel nyitván, a papirosat fejéren találá. az irás oda volt. Trigellinus gondolá hogy azördögi mesterség volna. azután kérdé titkon Apolloniustol., hogy mit tartana az ördögi jelenésekröl, valamit, a gyilkosok, és az Istentelenek felöl tartok felelé Apollonius. szemire hányván ezeket avétkeket alatomba Trigellinusnak.

Még Romában valo létiben., egy nagy familiábol valo leány ugy tettzet, mint ha meg holt volna, a leány férjhez menöleg volt. a leányt temetni vitték a szokás szerent egy ágyon ki nyujtoztatva. és ki takaratlan., a mátkája siránkozva kiserte, Apollonius az uttzán találkozván. mondá, tegyétekle az ágyat a földre. a sirastoknak végit szakasztom., kérdé a leánynak anevét, meg illeté. és holmi szokot monda suttogva. akoron a leány fel serkene, szolni kezde, és viszá tére az Attya házahoz, a szüléi nagy summa pénzt akarának adni. Apolloniusnak. de el nem vevé, hanem aleánynak adá., jegy ruhára. még azok is a kik jelen valának. meg nem merék bizonyitani., hogy a leány valoságal meg holt volna.


 Mind azon által. Néró Császárnak, kegyetlenségi, és üldözési. ellen. a tsalárd 
 boszorkányok ellen, és a filosofusoknak. sok beszédi ellen is, a keresztyéni vallás. inkáb 
 inkáb terjed vala, szent János Évangyelista. minek utánna egy nehány izbe let volna annak 
 elotte akis Ásiába, végtire oda mene. hogy ót lenne rend szerént valo maradása, 66 
 esztendöben, Az igen meg lehetö. hogy Mária Magdolna., a ki felöl mondgyák hogy 
 Éfésusba holt volna meg, Szent Jánost oda kiséré, és mellette volt. valamint a kristus mellet volt, mivel, szent pálon. és szent Barnabáson kivül. a töb Apostolok aszonyokot 
 tartottak magok mellet. akik az ételekre viseltek gondot., szent János tehát Éfésusba helyhezteté maradását, a mely városnak szent Timothéust rendelte vala püspöknek szent pál, 
 De szent Jánost inkáb kel ugy tekéntenünk mint Apostolt, és az Anyaszent egy házaknak Mesterét, mint sem külonös Anyaszent egy háznak püspökjét, Eusébius azt mondgya. hogy az 
 utolso öregségiig. az Ásiai tartományokot fel járja vala, hogy ót püspökököt rendelyen.


 Abban atartományba pedig, a szent léleknek különösön valo vezérléséböl mene, hogy ót viaskodgyék a Cerinthiánusok, és Ebioniták eretnekek ellen, akik azt tarták. hogy a kristus Jésus tsak tisztan Ember lett volna, Azt irják ez iránt, hogy ez az Apostol., aki soha nem feredet. egy szer oda mene, vagy különös sugarlásbol., vagy egéségének valamely változásáért, de meg tudván hogy Cerinthus a feredöben volna, tsak hamarjában viszá tére, tartván attol mondá, hogy a feredö le ne esék, az Istennek, és az igazságnak, annak az ellenségiért. szent Iréneus azt mondgya. hogy ezt a dolgot, szent Polikárpustol hallották, a ki is szent János tanitványa volt

Mint hogy Cerinthusrol kezdénk beszélleni. szükséges it fel tenni az ö historiáját. és rövideden az ö tévelygésit, ugy az azon idö béli Eretnekekét is. valamint a Nicoláitakot. a kikröl szol szent János a látásában. és atobbit, a kik ezektöl veszik eredeteket és kiket azután, közönségesen, a Gnostikusok neve alat üsmerték., Az Ebioniták. és a Nazareanusok más idöhöz tartoznak. ezek Jérusalem el romlása után támadának, Theodoretus fel teszi 
 közönségesen. hogy az Anyaszent egy házat, még kezdetében, két egymásal ellenkezö Eretnekség háboritá meg, a mely mindenike közüllök. sok szakadásokra. vagy ágakra terjede, Az egyike erede a Samaritánusoktol. Simon magus által. és a másika. a sidoktol. Cerinthus által, a simon leg föveb hit ágazattya a, hogy két Isten vagyon. a teremtö, és meg más felyeb valo., azt tanitá., hogy a kristus nem valoságos ember volt. se a halála nem volt valoságos. Cerinthus ellenben. hitte az Istennek egyeségét. és egy kezdetét, az emberi természetnek valoságát a kristus Jésusba, életének halálának igazságát. De tagadá Istenségit. tsak tisztán Embernek tartván ötet, A törvény béli Ceremoniákot igen tartá, a melyeknek meg tartását. szükségesnek hivé lenni az üdveségre.

Cerinthus sidó nemzet lévén. Egyiptumba sokáig lakék, a hol meg tanulá atudományokot, és a filosofiát. azután Asiában mene, a hol kezdé a Cérinthiánus vallást, azt tarttyák, hogy még az 
 Apostolok idejében és az Anyaszent egy háznak kezdetekor kezde tanitani, és hogy ö ingerlette volna fel a sidokot hogy zugolodgyanak szent péter ellen. azért hogy meg 
 keresztelte volna kornéliust., hogy az ö társai valának azok, akik Antiokiába a környül metélésnek. szükséges voltát predikálák mondván, hogy a nélkül, a hitre meg tért pogányok nem üdvezülhetnek, a mely haboruságot okoza az Anyaszent egy házba., és okot ada arra. hogy Jérusálemben gyülést tarttsanak. a melyben a Cerinthus tartásit, meg veték, és kárhoztaták, az igen lehetö, hogy a hamis Apostolok. és a gonosz munkások, akikröl oly gyakorta panaszolkodik szent pál a leveleibe., a kik el akarják vala rontani az Évangyéliumi szabadságot, fel álitván a törvény Ceremoniáinak szükséges voltát. hogy azok a Cerinthus tanitványi valának,

Az keresztyéni Anyaszent egy ház. nem kárhoztattya vala tellyeségel. a törvény béli 
 Ceremoniáknak követésit, meg is engedé a meg tért sidoknak hogy meg maradgyanak szokásokban ha akarják, szent péter, szent János, szent jakab Apostolok keményen meg tarták 
 a törvényt, szent Justinus martyr., a második saeculumnak a közepe felé. még azt tarttya 
 vala, hogy a sidó Cérémoniak. semiben nem ellenkeztek az üdveségel., sulpitius severus. azt tarttya. hogy Adriánus alat. a sidoknak egészen valo el pusztulásokig, a keresztyénségre 
 meg tért sidok. a törvénynek meg tartása alat. imádák az Istent., Origénes azt mondgya. hogy az ö idejében. valának ollyanok a sidok közöt. akik egészen el hagyták volt. a törvény Cérémoniáit. de meg valának ollyanok akik szorosan meg tartották., a Cerinthus eretneksége, nem abban álla tehát tellyeségel., hogy a törvényt meg tarttsák, hanem abban. hogy kénszeriteni akará közönségesen. mind a meg tért pogányokot és sidokot. atörvény béli Cérémoniákra, mert más képen nem lehetne üdvezülni., az illyen tanitást. kárhoztatá mindenkor az Anyaszent egy ház.


 Cerinthus, el hagyván sido országot. Ásiába mene lakni, szent János Évangyelista. utánna mene. hogy ellene ályon. Az elsö tévelygési ennek az eretneknek., mint egy elsö graditsa vala esetének. Azt tanitá, hogy a mojses törvényének a kezdöje. gonosz volt. Hogy tsak egy világ Istene vagyon. de az az Isten nem volt teremtö, Hogy a világ sokal aláb valo hatalom által teremtetet. a láthatatlan lételeknél, a kinek vélek nintsen semi közösülése. és akinek nintsen semi üsmerettsége az Istenröl, Ennek a teremtönek egy fiat is adot, de a ki idöben születet, és külömbözöt az Igétöl., sokan az Atyák közül. Tertullianus. szent Epifánus. szent Agoston. és Theodorétus. azt mondgyák. hogy Cerinthus a világ teremtésit. az Angyaloknak. és egy nehány féle aláb valo hatalmasoknak tulajdonittá. és hogy ezektöl jöttek a törvény. és a proféták: Hogy a sidok Istene tsak egy Angyal. volt az is gonosz Angyal, ha szent Epifanius mondásának hiszünk.

Mind ezek után nehez volna el hinni. hogy a Cerinthiánusok., hitték volna atörvénynek szükséges voltát. és hogy ök azt. hiven követték volna, a lehetö, hogy tsak külsöképen követték, és hogy tsak azért akarták követetni., mert tartotak attol. hogy öket is ne üldözék a 
 sidok. és a pogányok. valamint akeresztyéneket., ugyan is szent pál a hamis Doktorok felöl azt mondgya hogy a törvényt meg nem tarttyák, és amit tselekesznek, tsak arra valo. hogy 
 ditsekedhesenek a székben. akiknek predikálanak, és hogy el kerülhesék az üldözést,. szent 
 János a maga látásában, fel kel az ollyan káromlok ellen. a kik magokot sidoknak tartyák, 
 és nem azok, hanem a sátán sinagogái. vegtire, szent Ignátz Martyr. azt mondgya. hogy sokan valának olyanok. a kik a sidoságot tanitták, de nem valának környül metélve.

A mi, a mi urunkot illeti, Cerinthus, meg valaszttya vala a Jésust, valamint szent János 
 mondgya. el valaszttya vala Jésust, a kristustol. azt tanittá, hogy Jésus tsak tisztan Ember volt. joseftöl, és Mariátol születet. valamint mások, de minden emberek felet valo igassága és böltsesége volt: Hogy Jesus meg kereszteltetvén. az örökös Istennek a kristusa. tudni illik, a szent Lélek, le szálla reája Galamb képében. és ki nyilatkoztatta néki az Atyát, a ki még üsméretlen volt: Hogy a kristusnak erejével, tselekedte Jésus atsudákot.: Hogy Jésus halált szenvedet, és fel támadot: de a kristus el hagyta volt szenvedésekor, és viszá tért a maga tellyeségében szenvedetlenül.


 Ez a tellyeség., a Cerinthianusok titka vala, valamint ahalgatás. a mélység, a láthatatlan és 
 ki mondhatatlan lételek. a teremtö felet.: ezek nagy szók., de tsak arra valok. hogy el bodittsák atudatlanokot, Azt tarttyák hogy némely Cerinthianusok tagadák a fel támadást és hogy ö felölök mondgya szent pál, a korinthus bélieknek. hogy meg kereszteltették magokot a 
 halotakért. szent János leg inkáb ezeket az Eretnekeket tekinté hogy ellenek állyon az 
 Évangyéliumában, és leveleibe. Cerinthus leg elsö kezdöje a Millenárius Eretnekségnek, a kik azt tartották hogy a kristus ezer esztendeig fog uralkodni a földön. a fel támadás után. 

Ennek elötte már szolottunk Nicolausrol, a vulgaris esztendönek, 33 kában. A nicoláisták azal 
 ditsekedének. talám nem hamisan. hogy Nicolaus let volna azö fejek., ezek azt taniták, hogy avilágot nem az Isten teremtette volna. hanem bizonyos felsö hatalmaságnak a munkája, A házaság töres. és a balványoknak áldozot eledel., közöttök tsekély dolog volt. az ollyan eledeleket meg exorcizálták. azután belölle ettenek. a házaság töröt, nyoltz nap mulva fel szabaditották, minden féle szabados és fertelmes elet, és hogy az aszonyok közösök legyenek, nálok meg volt engedve. A pogányok babonaságit. széltiben követték, bizonyos szokot találtak fel., ugy mint Angyal. és hatalmaság. hogy a halgatojok tsudálkozanak rajtok. és el bodittsák az együgyüeket valamely rosz könyvböl tanitottanak, amelyet talám Cerinthus 
 tsinálta volt. Alexandriai szent kelemen. hozelö némely szokot abbol a könyvböl, a melyekböl ki tettzik. hogy az Istennek tulajdonitták fertelmeségeket


 A nicolaiták nem sokáig tartának, a kainistus eretnekekel, esze elegyedének., a kiket is ugy tekintették, mint a valentinianusoknak egy ágát A Nicolaiták, egy olyan eröt vallottak, aki fellyeb valo a teremtö erönél, az elsöt nevezték böltseségnek. a másikát felsö erönek, Azt 
 tartották hogy azok, akiket az ó testamentum gonoszoknak tarttya lenni. ugy mint. kaint, Esaut, korét, a sodomitákot és még judást is, hogy ezek a bölcseséghez tartoznak., és hogy azok, akik felöl ditséretet tészen, azok ateremtöhöz tartoznak ugy mint Abrahám, Isák, jákob, Josef., Hogy a teremtö hejában támadot az elsök ellen. akiket soha meg nem gyözhette. mert a böltseség segitette öket, és magához vette öket, Hogy tsak egyedül judás tudta ezeket a titkokot, és ugyan azért is adá el a kristus Jésust. Akarván avilágnak szerezni azokot a nagy jókót. a melyeket annak szerze a kristus halála és akarván meg gátolni, hogy a kristus meg ne ronttsa az igazságot., káromlák a törvényt, és a törvénynek Istenét. a fel támadást tagadák.

Az erköltsökröl valo tanitások szintén ollyan meg romlot volt valamint ahit ágazattyok, azt tanitották, hogy az üdveségért. minden féle tselekedetet kel mivelni. A világoságban tselekedték a setéttségnek tselekedetit., a melyet a szemérmeteség nem engedi hogy fel tegyék, Azt tanitták. hogy mindenik tselekedetnek különös Angyala vagyon, aki akor jelen vagyon., és azt az Angyált. segitségül hitták atselekedetkor, ollyan könyvböl tanitottanak, amelyet, a judás Évangyéliumának nevezték, és még egy olyanbol, a melyet a szent pál menybe menetelének hitták., ez a két könyv tele volt fertelmes tanitásokal, és tsak arra valok valának, hogy az embereket inttsék. a teremtö munkájit el rontani.


 A Gnostikusok, nem valának anyiban különösön valo Eretnekek, mivel az elsö két vagy három saeculumokban., tsak nem mindnyájan az Eretnekek. az ö neveket viselik vala, hogy a többitöl meg külömböztesenek, mint tudosabbak. mivel görögül ez a szó Gnostikus. tudost 
 tészen, azt el lehet hinni. hogy szent pál ezekröl akara szollani. a midön ezt irá Timotheusnak. tarsd meg a mi nálad levagyon téve, ugy mint a hit. és kerüld el arosz uj beszédeket., és minden tudományt, a mely hamisan viseli a tudos nevet: A Gnostikusok, az ö vallásokot simontol. Menandrustol, saturninustol, Basilidestöl, Carpocratestöl és valentinustöl 
 vették volt. Eusebius azt mondgya. hogy Carpocrates volt az Attya ennek a szakadásnak, hihetö hogy ö szaporitotta meg a tévelygéseket, A valentiniánusokot. közönségesen a Gnostikus név alat nevezték., szent Iréneus.. ugyan olyan formában is ira ellenek


 A Gnostikusok. két kezdetet tartottanak, az egyíkét ugy mint jót. amásikát roszat, azt 
 tartották, hogy nyoltz ég vagyon. és mindenik égben. egy fejdelmet tettenek. aki azt igazgasa, A felsö hetedik égnek a fejdelme. Sabaoh. aki teremtöje volt az égnek. és a földnek, 
 és az alatta valo hat egeknek, és a sidok törvénye kezdöjének. akiröl azt mondották. hogy szamár. vagy sertés formája vagyon. A nyoltzadik leg felsö égben volt az ö Bárbelojok, a kinek aszony hajat adnak vala. és akit némelykor. avilág Attyának, némelykor Annyának nevezék, a kristusrol valo sok féle tartások közöt. azon meg egyeztek, hogy tagadák. az Igének meg testesülésit, azt mondották. hogy az Isten Igéje, és a kristus, a földre jöt volt. de meg nem testesült. nem születet evilágon, se valojában nem szenvedet, hanem tsak tettzet mint ha szenvedet volna

Némellyek közüllök. élnek vala az ó, és az uj testámentum könyveivel. a mi nékik azokban ellenkezö volt., azt avilági elmének tulajdonitták, a mit pedig gondolták hogy nékik kedvez, azt az igazság lelkének tulajdonitták., de nagyob része közüllök. meg vetik vala. a törvényt, és a profétákot, és azoknak kezdöjét, káromlásal valának az ó testámentum Istenéhez, és mind azokhoz, akikröl ditséretet tészen. az ó testámentum. ugy mint. Ábrahámrol. Mojsesröl. Illyésröl: azt tanitották. hogy a mi lelkünk egy az Isten lelkével, közöttök az Aszszonyok. közösok valának. és oly gyalázatban valának az ö fertelmes. és szemtelenségekért. hogy mások enni sem akartanak vélek. hihetö. hogy ellenek irá szent péter az elsö levelét, ezek nem hitték se a fel támadást. se az itéletet., hanem azt tartották. hogy egy olyannak a lelke, ki nem az ö vállásokon vagyon. valamely élö allatban megyen holta után

Ezeknek sok hamis Évangyéliumok vala, némely Apostoloknak nevek alat, olvasák vala az Ádam kí gondolt jelentésit. és más könyveket. seth. neve alat. és a Noria könyvét. a Noé feleségit eszerént nevezék. végtire. a Bár-cabás nevü könyvet. az az, a syriai nyelven. tisztátalanságnak fia, ezekben a könyvekben., mind nevettségre, mind utálatoságra valo 
 dolgok valának, Ezek ellen ira Plotinus a harmadik saeculumban., és meg mutatá. hogy minden tudományokot plátobol vették volt. hanem holmi uj szokot tettek volt hozája, és abbol 
 formálták az uj szakadást. A Gnostikusok még fent valának a negyedik saeculumban. szent Epiphánus. és szent Hiéronimus irások szerént.


 Szent Márk Évangyélista jelen lévén amint mondgyák, a szent péter. és szent pál 
 halálakon. viszá tére Alexandriában. mint hogy pedig ót sok tsudákot tett, és sokakot meg térite. a keresztyenek is tsufolván a bálványokot. azért a pogányok el végezék. hogy el 
 veszesék szent Márkot, és kezdék kiáltani hogy boszorkány volna, az Isten el rejté egy darab ideig, de végtire, a midön a pogányok a serapis innepét tartották volna. némellyek közüllök el menének keresni a szentet. akit ugy találák hogy az Istennek ajánlya vala az imádságnak ajándékát, vagy is a szent áldozatot., mivel vasárnap volt, meg fogák tehát ötet. és egy kötelet kötvén anyakára. és hurtzolni kezdék. kiáltván. hogy ezt az ökröt a Bukolhoz kellene vinni, az a Bukol pedig a tenger mellet valo hely volt. ahol ígen magos kö sziklák valának. a még igy vontzolták volna, regeltöl fogva estig. és az uttzákot meg festette volna vérivel, a szent áldgya vala az Istent. és hálákot ád vala néki azért. hogy érdemesé tette. neviért szenvedni

Estve pedíglen a tömlötzbe tevék. addig a még el végeznék magokba hogy mitsoda félehalálal 
 ölnék meg. azon ettzaka, a szentnek két látása volt, az elsö egy Angyal volt. aki atömlötzbe menvén nagy föld indulást tsinált, és mondá a szentnek. hogy a neve. az élök könyviben iratot. a második látás. a kristus Jésus meg jelenék néki. amidön hálakot ád vala. az elsö meg jelenésért. az üdvezitö olyan formában jelenék meg néki, a mitsoda formában volt a földön, és mondá néki. Békeség legyen veled. Más nap a pogányok ismét vontzolni kezdék. mind addig még alelkét ki nem adá., 25 aprilis let halála. 68 eszt a mint gondollyák. A pogányok meg égeték a testét, de nagy zápor esö támadván. ki ki el szélyede, a keresztyének a tüztöl meg maradot darab részeit esze szedék. és a Bukol mellet el temeték. ót is volt helye. az ö gyülekezeteknek., ennek a szent Évangyelistának a palásttyát sokáig meg tarták Alexándriában., a hol még a hatodik saeculumba az uj püspökre adgyák vala. a szent Márk. 
 palásttyát, és ugy ültették székibe, Szent Márk után Anianus. a kiröl már volt szó. let püspöké.

Térjünk viszá már mostanában. és nézük meg mitsoda állapotban vagyon sido ország, ahol. 
 azür zavar. hová továb nagyobra szaporodék Lactántius azt mondgya. hogy szent péter, és szent pál, Romában, kevés idövel holtok elött., meg jövendölték vala, hogy az Isten rövid idö alat olyan fejedelmet küldene el. a ki meg gyözné a sidokot, a városokot le rontaná, és minek utanna sok nyomoruságot szenvedtetne vélek. egészen maga igája alá vetné öket. és azt büntetésül azért. hogy olyan gyalázatosan bántanak az Isten Fiával A vespasianus ellenek valo hadakozása. egy nehány esztendövel az után, meg bizonyitá. ezeket a jövendöléseket.

Florus még Gubernátora vala Judéának, mindenkor tsak követé a sidokal valo roszul bánást, 
 Cestius Gallus, a syriai Gubernator, Jérusalemben mene ebben az esztendöben, a husvét Innepét is ót tölté, a mely Innepre. véghetetlen sidok gyülekeztenek vala a világnak minden 
 részeiröl. Cestius. tsak a tudásnak kedviért, a sidoknak számát. kik akor Jérusálemben valának meg akárá tudni, azért ís, hogy meg mutassa a Császárnak, hogy ez a nemzet nem volna olyan meg vetö, a mint gondollya. arra kéré tehát az áldozo papokot, hogy számlálnák meg. menyi sido volna akoron Jérusálemben hogy azt véghez vihesék, a bárányokot olvasák meg, akiket a templomba ajánlották husvetra, az Innep elöt valo napon. tsak a sidoknak vala szabad bárányt ajánlani, és a sidök közül is. azoknak., a kik a törvény béli tisztaságban valának., egy bárányhoz némelykor husz személy volt, de soha sem keveseb tiznél, meg olvasák tehát abárányokot. és két száz, ötven öt ezer, hat százat találának, egy bárányhoz tsak tiz embert számlálván., a tészen két millium öt száz ötven ezer személyt, Josef azt tarttya hogy valának ót akor háram millium személyek A sidok régtöl fogvast boszonkodván Florus ellen, Cestius Gallus eleiben terjeszték panaszokot. ugyan jérusalemben., aki meg halgatván rövidségeket, reménséget ada nekik hogy Florus jobban fog vélek bánni. de eza Gubernátor nem hajtván az ellene tet panaszra. Césáriáig kisére cestius Gallust. meg tsinálá elötte adolgát. és viszá térvén Jérusálembe. ujra kezdé a sidokal valo roszul bánást. azért hogy fel támadásra kénszerittse öket., tudván azt, hogy tsak azal amodal kerülheti el a sidoknak, ellene valo panaszokot. azt pediglen könyen véghez vihette. a mitsoda állapotban valának akoron adolgok., és a mitsoda keszen vala arra a sidok elméje már régtöl fogvást


 A Csezáriai sidok el vesztvén a pereket a város lakosival. a mint ide fellyeb meg mondok, 
 azotátol fogvást. aháboruság nem szünék közöttök. azon idöben egy olyan dolog történék. amely még inkáb meg boszontá a sidokot, egy syriai, egy olyan épületet tsinála az ö synagogájok mellé. a mely nékik nagy alkalmatlanságokra vala, egy néhanyan a sidok közül., hogy azt az épületet meg ne engedgyék. Gallusnak nyoltz tálentumot igérének. ugy mint kilentz ezer hat száz forintot. Gallus a pénzt el vevé. mindent meg igere, de czezáreábol samariaban menvén. nem gondolkodék igéretit meg tartani. sem arrol hogy mi követheti még ezt adolgot,

Mindgyárt más nap. a mely szombat nap vala, az alat amég a sidok a synagogában valának, egy avárosbol valo pogány., a synagoga ajtajánál. egy föld fazakot fel forditván a fenekén madarakot áldoza fel., A sidok ezt a tselekedetet nem tsak ugy tekinték mint ellenek tet bestelenséget, hanem még mint vallások ellen valo gyalázatot., Az okosabbak, és a mértékletesebek, azt tanátsolák, hogy azért a városi tiszteknek kellene panaszt tenni. hogy igasságot tegyenek., de az ifiak, meg nem tartoztathatván magokot, tsak hamar averekedéshez fogának, Jucundus. egy sereg lovasnak a kapitánya és akit azért hagyták volt avárosban., hogy arendeletlenséget meg ne engedgye. a fazakat mindgyárt el véteté. az ajto elöl. és azon volt hogy a zenebonát le tsendesittse. de semit nem tehete. a sok számu syriaiak ellen, a sidok pedig érezvén erötlen voltokot, kételenek valának, nárbatában vonni magokot. el vivén magokal. a törvénynek könyveit, a mely város czézariához. tsak három mély föld, tizen kettö az eleje a sidoknak samariában mene Gallushoz panaszra. atörtént dolog iránt. remélvén. hogy párttyokot fogja. atöllök fel vett pénzért, de semit nem hajta reájok, söt még a tömlötzbe téteté öket, vétkül tulajdonitván azt nékik. hogy miért vitték volna el atörvény könyveit.

A Jérusalemi sidok. mód nélkül meg boszonkodának a Czezariai lakosoknak tselekedetin, és még inkáb a Florusén, de a mi öket. leg inkáb fel háborittá. ahogy, Florus. ki vétete a Templom kintséböl. tizen hét tálentumot. ugy mint husz ezer négy száz forintot, mondván hogy azt a Császár szolgálattyára forditaná. A nép azon fel zudala. a templomba futván nagy kiáltásal., a Császár nevét hija vala segittségul. a Florus kegyetlenségi ellen., de még gyalázatos szokot is mondának ellene, valának olyanok., akik még hogy jobban meg gyalázák, egy erszényt tartottak kezekbe és alamisnát kértenek számára, Florus pedig örülvén annak hogy okot adtanak néki nagy siettségel Jérusálembe mene., nem gondolván azal. hogy Czezáriaban menyen., ahol tudta. hogy háboruság vagyon, a Jérusálemi nép tartván attol hogy mi következhetik abbol. a mi történt volt avaroson kivül. a Gubernator eleiben mene. tiszteletnek okáért, de ötven elöl járo lovas viszá üzé anépet, mondván hogy Florusnak nem volna szüksége tiszteletekre. a gyalázat után., amelyel illették.

Florus a királyi udvar házhoz szálla. és másnap a székiben üle, a fö áldozo papok. és a város fö renden lévöi eleiben menének, azokot kéré töllök, a kik bestelenségeket mondottak felöle. Azt felelék néki. hogy olyan nagy városban lehetetlen hogy embertelenek ne találkozanak, akiket nehéz volna meg választani atöbitöl., de közönségesen anép nem ohajt egyebet hanem tsak a békeséget, hanem azon kérik hogy felejtené el embertelenségit kevés számu vétkeseknek, anyi sok ártatlanoknak tekintetiért akik ötet arra kerik De semi menttséget nem akarván bé venni. parantsolá a vitézinek. hogy mennének fel prédalni a felsö piatzot, és ölnék meg, akiket ót találnak, A vitézek többet is tselekedének mint a parantsolattyok. mivel közel három ezer, hat száz embert ölének meg. nem tekintvén. se az Aszonyokot. se a gyermekeket sok fö renden lévöket meg fogának, akik közöt valának olyan sidok. kik a Romai lovas titulust viselték. Florus semi tiszteletel nem lévén hozájok. meg veszözteté öket a széke elöt. és azután a keresztre vonatá.


 Ezen idöben. Ágrippa király Alexándriába ment volt Tiberius Alexánderhez. a ki unokája volt a sidó filonak. Ez a Tiberius Alexánder el hagyta vala a sidó vallást, és pogány vallásra álla. Nero Császár Egyiptumi préfectusnak tette. ebben az esztendöbe 66. Agrippa tehát ennek ment volt látogatására Alexandriában, a midön ezek a dolgok mennek vala végben, Berenicza, a huga. Jerusálemben lévén., mindent el követe hogy meg tsendesitené Florust. egy nehány szor küldé hozája a maga tiszteit., kérvén arra, hogy ne követne. olyan eröszakoskodást. és ne engedné. hogy anyi vért onttsanak. de Florust meg vakitván a fösvénység. nem hajta a kérésire., de söt még veszedelembe is forga élete, és kénszeritették. nagy siettségel viszá térni a maga udvar házához, más nap tizen hatodik maji, meg esvén a szive anyi nyomoruságon. Florushoz mene mezitláb, akit a szekiben talála. és kéré a népért. de Florus semi tiszteletet nem ada néki, söt még az élete veszedelembe is volt. Ez a Fejdelem Aszony. holmi vallás béli fogadásert maradot volt Jérusálembe.

Más nap a nép esze gyülekezék a felsö piatzon, nagy jajgatásal. szánakodván anyi meg holt személyeken. De az áldozo papok, és a fö renden lévök, oda menének nagy siettségel. szakadozot köntösbe. kérvén, és kénszeritvén, hogy ne tenné magát ujjab veszedelemre. Florus pedig egyebet nem kerese tsak a zürzavart. és egyebet nem ohajta tsak a támadást, mondá a városi fö renden valoknak, hogy ha a nép engedelmeségit akarja hozája mutatni., menne eleiben a két sereg gyalognak. a kinek Czézáriábol jérusálemben kel jöni. A nép arra igen nehezen álla, és a templomba esze kelleték gyüjteni. és ót az áldozo papok. és a léviták. fogván a szent edényeket. és a musikákot. hamvas, fövel és szakadozot ruhában, a nép lábaihoz borulának, kénszeritvén arra hogy ne vetnék utolso nyomoruságra hazájokot., hanem mennének elöttök ki a varosbol, a Romai had eleiben

Florus pedig meg parantsolta vala a tiszteknek, hogy semi köszönetet ne adgyanak a sidoknak a midön elejekbe mennek, és üsenek reájok hogy ha azért meg haragusznak. vagy morgolodnak, A dolog ugy történék a mint meg gondolta volt, mivel a nép közül a háboruságot szerzöbbek. látván hogy meg nem felelnének azö emberségeknek, kiáltani kezdének Florus ellen. és a vitézek a kik tsak azt várták. hogy reájok rohanyanak. botozni kezdék öket. és igen sok számuan veszének el. vagy averésben. vagy a szaladásban., mert a sok nép egy másra tódulván egy mást tapodta a nagy szorulásba. fö képen a város végin, a midön láták hogy a lovas had üzné öket., a ki elöre akart volna bé menni a Bezéta kapuján. hogy a templomot el foglalhasa.

Florus akoron ki menvén a királyi udvarházbol. a maga hadaival., olyan szándékal hogy az eröséget el foglallya, de a nép ellene kezdvén allani. a házak tetejére méne, és onnét meg álittá a florus hadát. köveket hajigalván reája. florus kénszeriteték viszá térni a töb seregekhez a kik a királyi udvar háznál valának, Azon idöben [idö ben], a nép tartván attol., hogy Florus el ne foglallya a templomot az Antonia eröségivel, nagy siettségel le ronták a folyosot a mely ezen eröség, és atemplom közöt volt, Florus látván az által. hogy oda a remenség, a melybe volt. hogy a templom kintsét fel predálhasa, Florus azt igéré atanáts uraknak, és a fö áldozo papoknak, hogy a városbol ki menne, de ugy hogy a városba egy nehány sereget hagyna örzésire. azt felelék reá, hogy egy sereg elegendö volna, hanem arra, kerik. hogy az a sereg ne legyen azok közül valo, akik oly roszul bántak anépel, erre reá álla. és Czézáréába mene.


 Florus Czézáreában érkezvén.egy levelet ira Cestius Gallusnak. syriai Gubernátornak. a 
 kitöl. függöt mint Judaeának Gubernátora. a mely a sidokot okozá minden roszrol. ami történt volna, A sidok is a magok részekröl., és Berenicza királyné, tudtára adák Cestiusnak. a Florus kegyetlenségit. és eröszak tételeit. Cestius nem tudván mitsoda itéletet tenni. Antiokiábol. judaeában. küldé egy Neapolitánus nevü Tribunust, hogy végire mene a dolognak. Ez a tiszt Jámniába találá Agrippa királyt. aki akor tért viszá Egyiptumbol. és a királyal a Jérusalemi fö renden valokot a kik a király eleiben jöttek volt Jámniaba, ezek Jérusálemben menének. ahol a nép elejekbe menvén, segittségeket kéri vala Florus ellen, Neápolitánus meg visgálá az egész várost, és bizonysága lön a pusztitásnak. a melyet a Florus emberei tselekedtenek. azután fel mene a Templomba és a népet oda gyüjteté. sokáig beszélle. néki. meg valván, hogy meg elégednék hüségekel., inté arra, hogy lennének hivek a Romaiakhoz, és minek utána az Istent imádta volna. nem menvén atemplomba bellyeb, tsak a mint a törvény azt néki meg engedte, viszá tére Antiokiában, hogy Cestiusnak meg beszéllyen mindeneket

Ennek el menetele után. az Áldozo papok. és a nép arra kérék Agrippát. hogy engedné meg had küldgyenek követeket Nérohoz. akik eleiben tegyék Florus ellen valo panaszokot. De Ágrippa aki jol üsmérte a császárt. nem álla kérésekre, hanem a népet esze gyüjteté. a kinek hoszu beszédivel. el akará forditani az elméjit a hadakozásrol, a melyet sok pártolkodok ohajtották. ellenbe az okosok abékeséget kivánták. Agrippa elejekbe adá hogy a hadakozást mitsoda nyomoruságok követik., meg mutatá nékik a Romai birodalomnak rettentö nagyságát. és erejit, hogy mitsoda lehetetlen volna ellenek állani. hogy a hadakozás. a melyre akarjak magokot adni. az egész nemzetet a veszedelemre fogja vinni. Az Agrippa beszédi foganatosak valának anyiban, hogy meg tartoztaták egy darab ideig a bennek valo kivánságot, hogy nyakokrol le vesék a Romai igát erre valo nézve fel épiték. az Antonia erösége, és atemplom közöt valo folyosot, és hamarjában esze szedék az adot a melyel még tartoznak vala a Romaiaknak.


 De a midön Agrippa azt akará nékik jovallani hogy engedelmeskedgyenek Florusnak adig a még a CSászár más Gubernátort küld nékik, erre a nép oly igen fel háborodék, hogy gyalázatos szokal ki üzé avárosbol.és némellyek köveket is vetének utánna. Agrippa pedig a maga országaba mene. és a sidok az után tsak a hadokozásrol gondolkodának. némely partosok. a gyilkosok közül, titkon a Masáda kastélyába menven. a mely közel vagyon 
 Jérusálemhez, a Romai örzököt ót mind meg ölék., és magoknak el foglalák. Azon idöben Éléazár. a templom kapitánya azt jóvallá azoknak akiknek gondok volt az áldozatokra, hogy az idegenektöl elne vennének semi áldozatra valot. se semi ajándékot, és igy ki akarák rekeszteni az áldozatra valokot a melyeket mind adig szokták volt ajánlani a császárért. és jele volt. hogy hadakozást hirdetnek néki

A papok, a farisaeusok. és mind azok a kik a békeséget ohajták. minden tehettségekel ellent állának. ennek az uj dolognak, de látván hogy semit nem tehetnek, Florushoz. és Agrippához 
 küldének kérni segittséget.hogy ellent alhasanak apártosoknak, Florus nem külde, hanem Agrippa három ezer embert külde. a kik a felsö városba szállának. A partosok pedig az also varost tartották. még a Templomot is. A koron a sidok kövekel. és nyilakal. kezdének egy más ellen verekedni. és gyakorta esze is elegyedének. A pártosok bátrabbak valának. de az Agrippa vitézi., inkáb tudták averekedésnek modgyát., a veszedelem egyaransu volt mind akét részröl. mind addig amég hét nap mulva. sok számu gyilkosok a partosok részire álván, a felsö városra ütének Az a nap xylophoria napja vala. a mely Innepben a sidok igen sok fát szoktak vinni a templomba a holocaustum oltárán szüntelen valo égö tüzre., A pártosok nem akarák meg engedni hogy a nép végbe vigye azt a köteleségit. és azokra rohanván kik a templomba akarának menni, viszá üzék öket. akirály vitézi pedig kevesen lévén. kételenek valának nékik el hagyni a felsö várost

A pártosok fel gyujták a fö pap Ananiás házát, a ki Attya vala Éléázárnak. a magok fejinek, azután az Agrippa, és a Berenitza udvar házát. Az után körül vették. és fel égették az épületet a hol aváros leveleit szokták volt tartani., hogy el égesék. a Contractusokot, és az adoságrol valo leveleket amelyek ót valának, azért hogy a magok részire hodittsák az adosokot. akiknek adoságit. eszerént fizetik vala meg., Akoron az Agrippa vitézi a felsö udvar házba menének. a fö papal. Ánániásal. a többi a pintzékbe, rejték el magokot. Más nap. ugy mint tizen ötödik Augusti, az Antonia tornyát környül vevék, két nap mulva meg vevék. és fel égeték, azután meg szállák a felsö udvarházat. és hatodik septembris meg hágák., A Romai vitézek nem remélvén semi engedelmet a sidoktol., a Hippik, fázáel, és Mariamna tornyaiba szaladának, A sidok, és az Agrippa vitezi meg esküvének hogy az életeket meg hagyák nékik. a partosok pedig bé menvén az udvarházba valakit ót találának meg ölék, a Romaiak tábor helyét fel égeték, a fö papot Ánániást, egy más attyafiával. a rejték helybe. meg találván az udvar háznál. meg ölék.


 Mánahem, a Hérodiánusoknak a fejek. akikröl már másut szollotunk. ez elöl jároja volt egy sereg tolvajnak, akik Zélátoroknak vagy zelozusoknak nevezték magokot, és akik az Istenen kivül más királytol nem akartak fügeni., Ez a Manahem akor érkezék Jérusálembe a maga népivel a midön az eröséget ostromlották. és a meg vételt igen segité, azért is a pártosok. fejeknek üsmerték lenni. de hamar meg bánák, mivel Manahem egy nap királyi köntösbe menvén a Templomba, Eléázár és a töb pártosok reája rohanván. és atöb Zélátorokra. még a templomba, sokakot meg ölének Manahem egy nehányad magával el szalada, de kevés idö mulva meg fogák és meg ölék. Éléazár a Manahem unokaja, esze gyüjtvén a meg maradot Zélátorokot, a Masáda várába mene vélek. és ót marada egy darab ideig a gyilkosokal. a kik ót valának.

A Romaiak pedig azonban környül valának véve a tornyokba, a nép azon volt hogy hagyák nyugodalomba öket, de a partosok még annál inkáb szorongaták öket, ugy anyira hogy a Romaiak kételenek valának azt kérni, hogy tsak az életyeket hagyák meg nékik, és el hagyák fegyvereket. és amijek vagyon, meg igérék kéréseket. de mihent a fegyvereket le tevék, Eléázár. a partosok feje. mind meg öleté öket. noha szombat napja vala, és tsak Métellust a fö tiszttyeket hagyák életben. mert e meg igérte volt hogy sidó vallásra fog állani, Egy illyen tselekedet után, az okosa az sidoknak, elöre el láták, hogy már nem volna reménség a békeséghez, és hogy a Romaiak boszut fognak állani. az egész sido nemzeten. az illyen hit szegésért. és kegyetlenségért.

Ugyan azon anapon azon az orában, a melyben a jérusalemi sidok meg ölék a Romai város 
 örzöket, a Czézariai pogányok nyakokot szegék a nálok lakozo sidoknak, mint egy husz ezeren veszének el, a kik pedig meg szabadulhatának., azokot Florus a gályákra küldé, A szomszédságban lévö sidok. meg boszonkodván ilyen nagy kegyetlenségen. ök is amagok résziröl fel kezdék gyujtogatni prédálni. pusztitani a körül valo pogány városokot. ugy mint filadelfiát, Gerását. pellát. Gázát, Ascalont, és meg másokot., sok károkot tettenek ptolomaida, és Czezaria körul, samariát is fel égeték, és valakit meg ölhetének meg ölék, A syriaiakis hogy boszut állyanak a sidokot nem kiméllék. akik avárosokban laknak vala, Ez igy lévén, syria. és pálestina, ket részre oszlék. és az ollyan helyeken ahol a sidok és a syriaiak egyaransu számuak valának. éjel, napal készen valának egymást meg ölni, és mindenkor nyughatatlanságba és tartalékba kelleték lenniek, akár mely féle ment az ember, tsak a sok vér ontást, gyilkoságot. pusztitást láthatta, Scytopolis város, ebben a belsö és egymás ellen valo hadakozásba. még nagyob kegyetlenséget mivele mint sem atöbbi, a midön a körül valo sidok avárosra ütének, hogy azal is ugy bányanak mint atöbbivel., a városba lakozo sidok., a töb pogány lakosok mellé adák magokot., hogy vélek együt meg örizék avárost a magok felekezetektöl, azért fegyvert fogának, és bátran meg verekedének akün lévö sidokal, mind azon által a scythopolisi pogányok nem hihetének nékik. tartván attol. hogy éttzaka avárost el ne foglalyák. és a töb sidoknak kezekbe ne adgyák. azt mondák tehát nékik, hogy ha meg akarják hozájok valo hüségeket bizonyitani, menyenek ki egy nehány napra. minden tselédekel. aváros mellet lévö erdöben., a sidok arra reá állának, és tsendeségel töltének el ót két napot., a harmadik éttzakán., avárosi pogányok rajtok menének, és tsak nem mind aluva találván öket., mind a tizen három ezeret meg ölék és jószágokot fel prédálák.

Egy simon nevü sidó ezen alkalmatoságal hiressé tevé magát dühössége által, E nevezetes familiábol valo volt. látván hogy az erdöben a scytopolisiak mint ölnék, vagdalnák a sidokot, szánakodo és el fordult dühöségel valo szemekel nézvén a szüléit, és tselédit. kik körülötte valának, meg fogá az Attyának a haját. egy tsapásal meg ölé, az Anyával hasonlo képen bánék. azután feleségit. gyermekeit mind meg ölé, ezek pedig örömel veszik vala el a halalt keziböl. tsak az ellenségek keziben ne esenek, az után a rakás testekre fel menvén. és fel emelvén akarját. hogy mindenek láthasák., magát által üté a fegyverével.


 Ezen idö tályba a Makeronta nevü vár. a jordanon tul, fel adá magát a sidoknak. a Romaiak tartván az ostromtol. a pártosok meg vevék még a Cypros. és Jériko kastélyit. és meg ölék a bennek valo vitézeket. és el ronták a kastélyokot., Alexandria varosa. a sidoknak mindenkor ellensége léven, belejek vesze tsak kevés dologért., Az Alexandriaiak esze gyülekezének., hogy követeket küldgyenek Nérohoz. a magok dolgaiba, sokan a sidok közül, ök is közikbe elegyedének. mint avarosnak polgári, Azonal a Görögök reájok rohanának. kiáltván hogy ugy jöttenek volna mint ellenségek, és hogy a dolgokot el ronttsák. a sidok el szaladának, és hármat meg fogának közüllök, és hurtzolni kezdék. mint ha meg akarnák öket égetni, A sidok mindnyájan oda futának hogy ki vegyék öket akezekböl, és köveket hajigálának a Görögökre, és tüzet vévén kezekben., azal fenyegeték. hogy mind meg égetnék öket a theátrumba, ha viszá nem adnák nékik a sidokot.

Tibérius Alexander. aváros Gubernátora, az sidokot inté és azon igyekezék hogy meg tsendesitené a zenebonát. de látván hogy szépen semire sem megyen., két Romai légiot külde reájok. és más féle öt ezer embert, meg parantsolván hogy ölnek meg a kik nyakaskodnának, a házakot prédállyák és égesék fel, a sidok fegyvert fogván. sokáig oltalmazák magokot., de végtére el nyomatának, és el szaladának, ötven ezer embert olvasának el veszni azon a napon. vagy fegyver, vagy tüz által, egy sido sem szaladot volna el, ha Tibérius Alexander, meg nem tartoztatta volna, a vitézi kegyetlenségit. de az Alexándriai népet, aki kegyetleneb volt a vitézeknél. nehezeben lehete meg tartoztatni az ölésben,

A sidoknak számok akik el veszének a más töb városokban. igen sokra megyen., az 
 Ascaloniak két ezer, öt százat ölenek meg. A ptolemaidak két ezeret, A töb syriai városok, ahoz képest bánának vélek. a mint vagy a gyülölségek, vagy a tartalékjok volt hozájok, Antiokia. sidona, Gerasa. és Apámé varosai valának egyedül. a kik nem háborgaták öket, Az Agrippa orszaga, a mely Trachonitába terjedet, és más helyekre a jordanon tul, nem vala ment aháboruságtol, Ez a fejdelem Cestius Gallushoz menvén Czezáréaban., várust hagyá maga hellyet Gubernatornak, A Bathanéa tartománya követeket külde hozája, arra kérvén hogy küldene hozájok. valamely hadat, a mely a pártosokot félelembe tartsa, nem hogy a követeket el fogadta volna, vagy kéréseket meg halgatta volna, hanem étzaka elejekbe külde, és meg öleté öket


 Cestius Gallus a syriai Gubernator., meg tudván hogy mint folynának adolgok Judéába. 
 Antiokiábol. a hol lakot rend szerént, oda mene nagy siettségel, a tizen kettödik légioval. a légiokbol ki választot két ezer emberel, három ezer hat száz más féle gyalogal, és négy ezer 
 lovasal, még ezen kivül a szomszédságban lévö királyok hadat adának melléje. az Ántiokiai király három ezer gyalogot, és két ezer lovast, Agrippa király ezer lovast, és három ezer gyalogot, Soémé király, négy ezer embert, a kinek két harmadgya lovas volt, Ez az ármáda töb volt husz ezer gyalognál, és közel öt ezer lovasnál., Cestius ezel ahadal. ptolémaidába mene, és onnet a Zabulon városa ellen., a mely város Galiléába vagyon, a lakosok pedig mind a hegyekbe szaladának, a Gubernátor fel prédáltatá avárost, és azután meg égeté., a körülvalo helyeket el pusztitá és a falukot fel gyujtá. az utan viszá tére ptolémaidában, ez a viszá valo térés, meg bátorittá a sidokot,. és többet ölének meg két ezernél olyanokot. a kik el maradoztak volt a prédálásért,

Cestius Galiléában küldé Gallust, atizen kettödik légyionak a fö kapitányát, hogy ezt a tartományt meg hodoltassa, sephoris, aleg eröseb város, a kapuit néki meg nyittá, és ennek példájára a töb varosok is azt tselekedék, némelyek a pártosok közül az Amazon hegyére menének. Gallus utannok menvén, ezeret le vága közüllök. a többi más erös helyekre szaladának, Gallus látván hogy Galiléában többet nem tselekedhetik, a Cestius Gallus táborára visza tére. a ki Czezáreában volt, Cestius hadat külde joppéhoz, aki meg vévén avárost, fel égeté, nyoltz ezer. négy száz lakosokot meg ölének. és avárost fel prédálák, Cestius Jerusálem felé vevé uttyát. Antipátridán mene keresztül, ót meg tudván. hogy sok számu sidok volnának valamely eröségbe, a melyet áfek tornyának nevezték, hadat külde ellenek, de a sidok meg nem merék várni, és a Romaiak. fel prédálván az eröséget, fel is égeték.

Anti pátridábol. Cestius lyddában mene, ahol tsak ötven lakosokot talála, a többi Jérusálembe mentek volt. a satoros Innepre, avárost fel égeté, és a sidokot a kiket ót talála. meg öleté. azután eléb mene egész Gabaonig, a hol táborba szálla, Gabaon pedig Jérusalemhez tsak két mély föld. A sidok olyan közel látván a Romaiakot a fö városokhoz, el hagyák az Innepet. a Ceremoniákot. még a szombatot is. fegyvert kapának. és nagy sebeségel Cestiusra rohanának, ugy anyira hogy meg tántoritták a Romai hadat., és meg is bontották volna arendeket. hogy ha a lovasa nem ment volna segittségire a gyalognak, a sidok ezen ahartzon, tsak huszon két embert vesztének, a Romaiak pedig öt száz tizen öt embert, gyalogot, vagy lovast, Cestius Bethoronba vivé a hadát. Giorás, a simon fia. egy nehány vitezit meg ölé,, és egy nehány szekereit el nyeré.

A Romai had, három nap marada azon a helyen., de a sidok, akik a dombokon valának, körül vették volt, fenyegetvén hogy reájok ütnek. ha meg indulnának, De Agrippa király a sidokhoz. 
 küldvén. és meg izenvén nékik hogy meg botsáttyák pártolásokot. tsak a fegyvert tegyék le, 
 enagy hasonlást okoza közöttök. Cestius élvén az alkalmatoságal., oly keményen üte reájok. hogy el szaladának. és bé menének Jérusalemben. Cestius táborba szálla nyoltz száz. ötven lépésnire a várostol. scopos nevü helyre, és ót marada harmad napig tsendeségbe, abban areménségben lévén, hogy azon alat. a sidok magokban térhetnek. A negyedik napon ugy mint 30 octobris. a hadát egészen ki rendelé,. és Jérusálemhez közelgete. A sidok azon oly igen meg rémülének, hogy atemplomban rekeszkedének és avárosnak az utolso keritésiben, Cestiusnak hagyván atöb részeit avárosnak. aki is fel égeté. és a felsö városba szálla, a királyi udvarház mellé.

Josef azt erösitti, hogy ha Cestius mindgyárást ostromlani kezdette volna a várost, meg vehette volna, és el végezte volna ahadakozást., De a fö tiszttyei közül arrol le verék. a kiket Florus pénzel el tsinálta volt, söt még a kö falakon valának Ananus, és némely elei avárosnak, akik azal kinálák Cestiust. hogy meg nyittyák a kapukot néki, de nem mére nékik hinni. és. meg veté kinálásokot, a pártosok pedig meg sajditván. az Ananus. és atöbbinek szándékját. köveket hajigálának utannok. és ketelenek valának le ugrándozni a kö falrol. Cestius öt napig mind azt keresé. hogy mitsoda helyt vehetne el a sidoktol. de a sidok mindenüt oly nagy vigyázásba valának hogy nem találhata semi alkalmatoságot., A hatodik napon, a Templomnak észak felöl valo egyik kaput erösen kezdé ostromoltatni, A sidok pedig anyi sidát kezdének le hajigálni a kapu felül a Romai vitezekre. hogy kételenek valának hátráb menni, egy nehány izbe, De a Romaiak. bé fedvén magokot a paisokal, /a mint ök nevezik vala,/ valamint a tekenös béka, se a sida, se anyil nékik nem árthata., és veszedelem nélkül kezdének munkálodni a fal rontásán, és azon hogy meg gyujtsák a templom kapuját. ezen oly igen meg rémülének apártosok., hogy sokan ki szaladának avárosbol., és ha az ostrom még egy darab ideig tartot volna., a nép már készen volt a kaput meg nyitani. és Cestiust bé fogadni De az Istennek haragja igen nagy volt. ezek a pártosok ellen., hogy meg engedhese. a hadakozásnak oly könyen valo el végezésit Cestius pediglen nem tudván igazán abé rekesztettek szándékit. és dolgait, az ostromot félbe hagyatá, és a scopos tábor helyére mene. a pártosok ezt látván. igen meg bátorodának, és a hátul járo seregböl, sokakot meg ölének, Cestius más nap fel szedé atáborát, és Gabaon mellé szálla., a sidok pediglen mindenüt anyomában hol odalt, hol hátul, ölík vala a sok számu vitézit, és prédálták a szekereit, Cestius két nap mulata Gabaonba, nem tudván mitsoda tanátsot adni magának. végtire aharmadik napon, ugy mint 8 novembris, látván hogy a sidok hová továb szaporodnának, utra indula, el hagyván a szekereket, és meg öletven az ökröket. lovakot. akik terhet vontak. vagy vittek. és tsak azokot hagyá meg a kik avár viváshoz valo Machinákot vitték. és a sidákot, a sidok kergették de tartozkodva, hanem a midön a Romai hadnak le kelleték Bethoronba menni a keskeny és vallus uton, akoron minden felöl reája ütének, a Romai hád senem hartzolhata, se magat nem oltalmazhatá. és egészen el veszet volna, hanem az ettzaka segitté meg, hogy Betoronba bé mehete, Cestius azon alkalmatoságal. négy ezer gyalogját, és négy száz lovasát veszté el,

A sidok el állák Bethoron körül mindenüt az utakot. hogy Cestius onnét ki ne mehesen, de ugyan azon éttzaka onnét el indula az egész hadával. nagy tsendeségel, hanem avárosba négy száz választot vitézeket hagya, meg parantsolván nékik hogy a házak tetején kiálttsák erösen,. ki jár ót. valamint a strásák szokták kiáltani, hogy a sidokal el hitethese hogy az egész had ót volna, a Machinakot is ot hagyá. amelyeknek nagy hasznát vevék a sidok, a midön jérusálemet meg szállák, Cestius olyan siettségel ment. hogy amidön a sidok észre vevék el menetelét, már négy mély földnire volt avárostol, a sidok a városban maradot négy száz embert könyen meg ölék. az után Cestius után menének. egész Antipatridáig. de ötet ót nem érvén, viszá térének 
 Jérusálembe nagy gyözedelmesen. Tacitus, és suetonius tesznek emlékezetet Cestiusnak errol a meg veretetésiröl. és azt is fel teszik, hogy azon alkalmatoságal el vesztette a légioknak egy sasát.


 Ez a gyözedelem a pártosokot kevélyeké tevé, és areménségeket fel emelé, de az okosa a sidoknak elöre el láták. hogy azutan nem lehetne békeséget reménleni, és hogy a Romaiak viszá térnek Jérusálemre, és boszut fognak álláni az egész nemzeten a Cestiuson tett 
 gyalázatért. ugyan is sokan avárosnak elei közül, el hagyák avárost, valamint ki szaladnak az el merülö hajobol., A keresztyének hasonlo képen tselekedének. ök meg tudták volt az 
 üdvezitötöl, hogy a midön Jérusalemet ahadak körül veszik ahegyekre szaladgyanak, A régiek nékünk azt mondgyák hogy az Isten ezt nékik meg parantsolá még az hadakozás elöt,. meg jelentvén ezen akarattyát némellyeknek a Jérusálemi hivek közül de söt még egy Angyal 
 által. akit hozájok külde, szent Epifánus szerént aki meg hagyá nékik. hogy a jordánon tul. pella nevü városba menyenek, a mely város az Agrippa országában volt, a melyben a hadakozás el nem terjede, azt nem lehet valojában tudni, hogy mitsoda idöben hagyák el Jérusálemet akeresztyének hanem azt el lehet hinni hogy ebben az idöben sokan pella városában menének., és amidön Titus meg szállá Jérusálemet, akik még avárosba valának, hogy onnét másuvá menének


 Cestius meg menekedvén aveszedelemtöl Nérohoz. a ki akoron ákájában volt. követeket 
 külde olyan elö kellö sidokot a kik hivek valának a Romaiakhoz. arra avégre. hogy egészen tudtára adnák a CSászárnak hogy a dolgok.mitsoda állapotba volnának, és hogy Florust okoznák mindenröl Néro jól által látá hogy ezt ahadakozást mi követheti. és hogy ehez ahadakozáshoz, olyan fö kivántatik a ki értelmes, és bátor légyen., Néro vespásiánusra veté szemeit. aki mindenkor hires, és szerentsés Generalis volt. Enem volt. se olyan rendböl. se olyan familiábol valo a kitöl a Császár valamit tarthatot volna, vespasiánus azon idöben nem vala kedvében a Császárnak, mert nem tsudálta az éneklésit. és tsak ahalált várja vala magára, a midön a syriai hadnak Generálisává téteték. és a sidok ellen valo hadakozást reája bizák

A Damaskus béliek meg tudván hogy a Romai hadat meg verték volna. el végezék magok közöt, hogy a nálok lako sidokot mind el veszesék, de mint hogy jobbára a városi aszonyok a sido vallásra állottak vala. azért igen el titkolák elöttök szándékjokot, ugy történék tehát, hogy egy nap a sidok mindnyájan a piatzon a játékos helyre gyülekezvén., a városiak reájok rohanának, és tiz ezeret meg ölének minden védelmezés nélkül


 A sidok a kik Cestius után mentek volt, viszá térének Jérusálembe. és minden képen azon valának hogy magokhoz hodithasák azokot is a kik még a Romaiakhoz tartottanak, nagyob része hozájok hodola. vagy szabad akaratbol. és hajlandoságbol, vagy kételenségböl. A templomba nagy tanátsot tartának, és egyenlö akaratból fö tiszteket választanak, akik mind Jérusálembe, mind a több tartományokba parantsolyanak. Josefet, a Gorion fiát. és a fö papot Ananust, a város fejejivé tevék. Éléazárt az Ananiás fiát. és a pártolásnak kezdöjét. hogy Idumeába parantsolna. Josef a historikus. a Matthiás fia. pedig a két Galiléában. Ezeken kivül meg más Gubernatorokot is küldének az eröségekben, Ezek a Gubernátorok a magok rendelt helyekre érkezvén. ki ki azon igyekezék hogy a Romaiakal meg ütközhesék. vagy is leg aláb magát oltalmazhasa ha reájok ütnek.

Josef ahistorikus. Galiléában érkezvén, atartományba valo fö renden lévöknek baráttságokot magának meg nyeré. közölvén vélek hatalmát, ezekböl akik leg értelmesebbek valának, hetvent választa, ezeket mint egy atartomány Administrátorinak rendelé, és egy szers mind. mint egy zálogok is valának mellette. a Galiléaiak hüségekért. de még minden városba hét birot rendele, a kik a kis dolgokot itéllyék, mivel a nagy dolgokot magának meg tartá., mindenek felet azon igyekezék hogy a tartomány békeségben legyen, és a tolvajokal a fegyvert le tétese, akiknek atartományal ollyan fizetést adata, valamint a vitézeknek, ö maga az igasság ki szolgáltatásáért, se pénzt, se ajándékot nem vet, és ezen okért. a Galiléaiak. mind betsületel, mind bizodalomal valának hozája. El látván pedig elöre, hogy a Romaiak fegyveres kézel fognak bé menni az országba. azon igyekezék. hogy meg erösittse az also Galiléának fö varosit. ugy mint Tárisét. Tiberiadest, Totapát. Beersabét, Salamaimot, Peresét, Jafát, Sigofot. és az Ithaburiust, vagy is aThabor hegyét, és még a Genezáreth toja mellet lévö barlangokot. A mi a felsö Galiléát illeti, ót is meg erösité Petrát, Sefetet, Jamnitot. és Mérot, és Golanita tartományában Séléuciát, Sogánt. és Gamalát, a Séforisi lakosoknak pedig meg engedé hogy a várost kö falal bé keritenék. mert ezek gazdagok és hadakozok valának, igen nehéz is volt. ezeket igazgatni.

Azután Galiléába többet száz ezer embernél fegyverisete fel, akik közöt azon igyekezék hogy fel álithasa, az engedelmeséget. és a hadi rendet., a mellyek tették a Romaiakot. oly gyözhetetleneké; és hogy öket hadi embereké tehesse, mint olyanokot. a kiknek, hadakozni kelleték. avilágon lévö leg vitézeb, és leg jóbb hadakozo nemzettségel. Ezt a hadat a városok tartották, avárosok lakosinak fele a hadba volt, a más fele pedig azokot tartotta. josef pedig hat 
 száz hü, és válogatot vitézeket tartot maga mellet., Az alat amég atartomány dolgainak el rendelésiben foglalatoskodék, Giskalai János. aki igen tsalárd ravasz, nagyra vágyo, és hazug ember vala, négy száz tolvajokot gyüjtöt vala esze, és ezekel prédálni kezdé Galiléát, az után Josef szolgálattyára ajanlá magát, és szabadságot kére tölle, hogy had erösithese meg Giskálát, Josef azt néki meg engedé. nem gyanakodván semit felöle, erre amunkára pedig János sok pénzt huza ki avárosiaktol, de még többet nyere az olaj kereskedésen. mivel azt igen oltsan meg vévén, drágán adá el, látván hogy sok pénze volna, azal hizelkedék magának. hogy talám még Josefet ki foszthattya a Galiléai Gubernátorságbol. hogy pedig azt el érhesse. azt gondola hogy szükséges volna fel zavarni a tartománt, ugy hogy josefet meg ölhese. ha az ellen akarna állani, vagy is meg utáltasa ötet a népel, és le tétesse. ha tiszttséginek hivatallyát el mulattya, De még annak elötte. azt hirdette volt, hogy Josefnek a volna a szándékja, hogy a Romaiak kezében adgya a Galiléai tartományt.

Egy sereg iffiuság az Ágrippa és Berenicza királynénak a tiszteikre ütvén. a szekereket a melyek vélek valának fel prédalák, a szekereken pedig drága köntösök. ezüst mivek, valának és ezeken kivül hat száz arany. ezek atolvajok, nem rejthetvén el anyi sok drága portékát, Josefnek tudtára adák., a ki akoron Tárisében léven. igen rosznak találá tselekedeteket, és parantsolá nékik, hogy valamit el vettek. azt mind a város eleinek a keziben adnák. azok az ifiak meg boszonkodván azon. hogy leg aláb egy részit a prédájoknak nékik nem adgyák. azt kezdék hirdetni hogy Josef árulo volna,: ugy anyira hogy másnap regel, száz ezer fegyveres ember gyülekezék Tarisé mellé. némellyek azt kiálttyák vala, hogy meg kellene Josefet kövezni. mások hogy meg kellene égetni, az ö jó akaroi. és örzöi, oly igen meg ijedének. hogy mind el hagyák ötet négyen kivül. akoron pedig Josef aluszik vala amaga szállásán., és már fel akarák gyujtani a midön fel ébrede, azt jovallák neki szaladna el. de ö meg nem ijedvén., annak a sokaságnak eleiben mene, szakadozot ruhában, hamvas fövel, a kezei hátra kötve, és a kardgya. anyakán függöbe, A Tárisé lakosi igy látván ötet, nagy szánakodásal. valának hozája, de a körül valo paraszt emberek. kiáltani kezdék hogy adgya viszá az el vett pénzt, és vallya meg árulását.Josefnek a vala a szándéka., hogy közöttök valamely oszlást mivelyen, azért is mondá asokaságnak, hogy semi szándékja nem volna, Ágrippának viszá adni a pénzt a melyröl vagyon a szó. se magának azt meg tartani., hanem Tárisé városát akarná azal meg erösiteni aki egészen nyitva vagyon. hogy ha pedig ezt a szándékjat nem talállyák jonak. apénzel azt tselekedhetik a mit akarnak.

A koron a Tarisé lakosi nagy ditséretet adának néki, mint hogy pedig ezek valának leg aláb negyven ezeren., Josef ezeket kotzodni hagyá, a töb városoknak lakosival, a kik nem akarák hogy tsak Tárisé vegye hasznát annak a pénznek, minek utánna josef meg igérte volna hogy szándékja volna a több városokot is meg erösiteni. a sokaság el oszlék de a midön a szállására viszá tert volna, két ezer ember. a kik leg inkáb valának ellene. a szállását körül vévé, ezek kiáltozni kezdének reája, Josef hogy a veszedelmet elkerülhese. a háza tetejére fel mene., és onnét kezével intvén nékik, mondá. hogy anyi sok zaj közöt. nem tudhatná kivánságokot.: hanem ha akarják, küldgyenek hozája olyanokot., akiktöl meg tudhasa szándékjokot. és eleget teszen nékik. azok tehát hozája küldék. a magok közöt valo eléb valokot. Josef azokot meg fogatá. es a háznál lévö leg titkosab helyre viteté, és ót addig el vereté., a még az oldalok tsonttya. meg láttzék, az után el botsáttá öket. A többi látván ezeket oly véresen, meg ijedének, és el szaladának.

Giskálai János betegé tevén magát, és levelet ira Josefnek. hogy engedné meg., had menne Tiberiádesbe. vizet inya., két nap mulva hogy oda érkezék, a város fö tiszteit el tsinálá. kit pénzel, kit tsalárdságival. és arra akará öket venni. hogy Josefet hadnák el. silás pedig az ö jó akaroja. tudtára adá ezt néki. Josef mindgyárt meg indula. és egész éttzaka menvén. jó regel Tiberiadesbe érkezék. Az egész nép, azokon kivül akiket János magához hoditotta vala. eleiben menének. János hozája külde. követetvén. hogy betegsége miat hozája nem mehetne. meg tudván hogy josef esze gyüjtötte volna anépet a piatzra, János fegyveres embereket külde oda. hogy Josefet meg ölnék a midön a nép látná hogy fegyvert huznának, kiáltani kezde, josef hátra tekinte. és látván öket szaporán a tó parttyához siete. és egy tsónakba ugordék tsak harmad magával ahadi emberei pedig fegyvert akarván fogni hogy meg büntessék azokot a gyilkosokot. josef nem engedé, tartván avárosi hadakozástol.

Giskálai János. látván hogy a szándékát véghez nem viheté, tudván azt is hogy atartomány béli had gyülekeznék. és reája készülne. nagy siettségel. Giskálába mene, Josef pedig meg elégedék azal. hogy szám ki vetésbe küldgye azokot, akik meg akarák ölni. azt is ki hirdetteté. hogy jószágokot. el foglalnák, házokot. és tselédeket fel égetnék. mind azoknak. akik ött nap mulva el nem hagynák azt az árulot, ez a parantsolat olyan foganatos vala. hogy három ezeren Jánost el hagyák, és fegyvereket a Josef lábaihoz veték. János pedig el hagyá Giskálát, és félre el voná magát két ezer gyülevészekel. Titkon pedig Jérusálembe külde. azal vádolván Josefet, hogy sok hadat gyüjtöt esze, olyan szándékal. hogy azt a fö várost magáévá tegye, hogy ha eleit nem veszik; a Jérusálemi nép erre avádolásra semit nem hajta. mert már tudta. hogy mitsoda dolgok történtek volt. mind azon által. némellyek aváros elei közül. pénzt küldének Jánosnak. hogy gyüjtsön hadat. és hadakozék Josef ellen., akinek parantsolatot küldének. hogy a mellette lévö hadnak ne parantsollyon, és négy Jérusálemi nevezetes embereket küldének két ezer, ött száz emberel., hogy Josefet kénszerittsék. engedelmeskedni ennek aparantsolatnak., és hogy a Galiléakot tölle el idegenittsék. Ezek Galiléában érkezének, olyan szándékal. hogy Josefet eröszakoson is kénszerittsék. ha nem akarna engedelmeskedni., ha pedig engedelmeskedik, szabadoson hagyák vélek együt Jérusálembe meni. hogy ót számot adgyon a maga viselésiröl

Josefnek Jérusálemben lévö jó akaroi tudtára adák, hogy hadi embereket küldenének hozája, de töbröl nem tudosithaták. mert igen titokba volt adolog. Minek elötte pedig josef rendelést tehetet volna, azok ahadi emberek ellen. Gamála, Scytopolis. Giskála, és Tiberiades ellene támadának, Josef azokot eröszak nélkül le tsendesitvén, négyet a fejek közül meg fogatá, ugy az eleit is azoknak. kik fegyvert fogtanak volt ellene, ezeket Jérusálembe küldé. a hol kevésbe mult el, hogy a nép meg nem kövezte öket

A Tiberiades lakosi azt fogadák Agrippának hogy keziben adgyák avárost, de ez a fejedelem oda nem mene a fel tet napra. hanem tsak egy nehány Romai lovasokot külde hozájok, akik oda érkezvén, aváros Josef ellen támada, a ki Terisében volt. amidön ezt a hirt meg vivék néki, de akoron nem lévén semi had mellette, hanem mesterségel akará meg tsalni a Tibériádes lakosit, két száz harmintz kis hajotskát gyüjte esze atón, azokba mindenikébe négy embert tett. ezekel igen jó regel Tiberiádes felé indula. és meg álittá a hajotskákot még mikor mesze volt a várostol., a honét tsak nehezen láthaták ötet, meg parantsolván ahajosoknak. hogy a vizet verjék a lapátyokal. ö pediglen maga hét vitézivel fegyver nélkül. a városhoz közelite. tsak anyira hogy ötet meg üsmerhették, a városiak pedig látván meszire azt a sok számu hajotskát, a fegyvereket le tevék. és kegyelmeségihez folyamodának, mondá nékik. hogy küldgyenek követeket hozája a kik ötet meg kövessék, küldének mindgyarást hozája tizet avárosnak eleiböl, Josef azokot egy hajoban téteté. és el küldé mesze avárostol., az után azt kiváná. hogy ötvent aváros tanátsi közül adnák kezében, ameg lévén, mind addig szaporitá kérésit. valamég a városnak minden tanatsit a kezében nem adák, a kik hat százan valának, két ezeret pedig atöb lakosok közül. és ezeket mind egy más után fogva Tárisében küldé, Akoron az egész nép kezdé kiáltani, hogy Clitus volna az oka atámadásnak, Josef egyet avitézi közül a partra küldé hogy messe el neki a kezeit. de meg irtozván végben nem viheté parantsolattyát. Josef azt látván ugy téteté. mint ha maga akarna ki szállani a partra, hogy maga messe el. Clitus arra kéré. hogy leg aláb tsak az egyik kezét messék el. Josef azt meg engedé. de ugy hogy maga messe el magának a kezét. Clitus azonal. ki huzá a kardgyát. és el vágá amaga bal kezét. Josef illyen formában szerzé viszá Tiberiades városát

Cestius viszá érkezvén syriába. Ptolémaidában külde egy Placidus nevü kapitánt, hogy 
 pusztitásokot tenne Galiléába. Séforis városa Cestiushoz külde segittséget kérni. ezt hogy meg tudák a több Galiléaiak., nagy számuan menének a Séforisiak ellen. avárost meg vevék, és elis pusztitották volna, hogy ha Josef szán szándékal. azt a hirt nem hirdette volna. hogy Romaiak tsak hamar el érkeznének.a mint hogy valojában el érkezének, keves idö mulva, Josef meg ütközék vélek, eleinte mindgyárt az emberei jol viselék magakot, de végtire viszá kelleték nyomulni vesztésel., Ezen idötöl fogvást a historia nem tészen többé emlékezetet Cestiusrol, aki nem sokáig vivé agyalázatot.a melyet tettek volt rajta a Jérusálemi sidok

Azonba pediglen. valoságal készülnek vala Jérusálembe ahadakozáshoz, siettségel erösittik 
 vala akö falakot. és tsinállyák vala a sok számu fegyvereket., az ifiuság pedig abban foglalatoskodék. hogy azal jol tudgyon bánni, ót minden nyughatatlanságban. és mozgásban volt. Az okosa pedig elöre el látván a nyomoruságokot a melyek hazájokot fenyegeték., a 
 sziveket akeserüség meg hatotta vala. és meg nem tartoztathatták köny hulatásokot. 
 Ellenben pedig, akik ahadakozásnak tüzét gerjesztik vala., hejában valo reménségel. táplálák magokot. Ananusnak. avala a szándékja., hogy félben hagyasa egy darab ideig mind 
 ezeket akészületeket. hogy hadd változtathasa meg az elméjeket apártosoknak. akik Zélátoroknak nevezik vala magokot, és hogy okosab szándékra térithese öket, de semit nem vihete végbe

Azon idötályba, Simon. a Giorás fia. akiröl ezután sok szor lészen emlékezet., az Idumea Ácrabatánába volt. ahol sok számu pártosokot gyüjtöt volt maga mellé. a kikel a gazdagok jószágit prédállya vala, és meg öli vala mind azokot. a kik kezében estenek. Ananus hadat külde abban a tartományba, a mely a Massáda váraban kénszerité vonni magát, a mely várat meg más pártosok birták, a honnét Iduméában jártak pusztitani. ugyan ót is marada az Ananus haláláig. 


 Vespásiánus Néró mellet volt. Ákájában a midön a syriai hadnak fö Generálisává téteték. és a sidok ellen valo hadakozás reája bizataték, mihent ezt a parantsolatot vevé, Titust, a fiát Alexandriában küldé, hogy onnét az ötödik, és a tizedik légiot judéában vinné néki, maga pedig syriában mene. ahol mind esze gyüjté a Romai eröt. és az Auxiliáris hadakot. a melyeket a körül valo királyok adának nékie. a hadait pedig igen szoros rendbe tartá. a melyért atartományok. nagy tiszteletel valának hozája.


 Azon idöben a Jérusálemi sidok Ascalon városa ellen menének, a melyet kevés számu Romaiak örzötték, ezeknek Antal nevü kapitanyok., értelmes. és probált tiszt volt, A sidok pedig igen sok számuan valának, de rend, és hadi tudomány nélkül. Antal meg tudván jöveteleket, Ascálonbol a lovasival ki mene. és bátran várá öket, Minek utánna az elsö ütközettyeket el várta volna, reájok üte, meg bontá öket, meg szalasztá. és tiz ezer sidot le vágata, kevés idö mulva. a sidok viszá menének Ascálon ellen. sokal több számuan mint elöbször, Antal pedig lest hányván nekik az uton. reájok üte, és idöt nem adván nékik arra hogy rendbe vegyék magokot. nyoltz ezeret le vágata közüllök. Niger, a sidok feje. egy toronyba szalada, Antal fel gyujtatá a tornyot. gondolván hogy el veszne mind azokal a kik véle valának., Niger pedig le ugordván a toronybol. egy pintzébe esék harmad nap mulva. a sidok. a kik a holt testeket mentek volt el temetni. még életbe találák


 Vespásianus Antiokiában érkezvén., ót találá Ágrippa királyt. a maga hadával, onnét együt meg indulván. ptolémaidában érkezének, A Sephorisi lakosok, a kik a Romaiakhoz mindenkor hüségel valának, oda követeket küldének, segittséget kérvén a töb Galiléai sidok ellen. séforis városa igen hasznos volt. nem tsak a maga eröségiért és nagyságáért, hanem még azért is hogy leg föveb oltalma volt Galiléának, vespásiánus Placidust küldé oda hat ezer gyalogal,, és ezer 
 lovasal., Titus vespásiánushoz érkezék ptolémaidába, két legioval. vespásiánusal vala még egy harmadik légio, vala még véle huszon három Cohort, tiz pedig ezekböl, mindenike ezer emberböl állot, a többi hat száz gyalogbol. és száz husz lovasbol., Ágrippa. meg más két királyok, mindenike két két ezer gyalogot. és ezer lovast küldének néki. Málcus, az Arabiai király. ezer lovast. és öt ezer gyalogot külde, ezek mind nyilasok valának, ez az Ármáda fel ment hatvan ezer embere, nem számlálván a szolgákot. a kik mind hadi emberek valának, életeket aveszedelemben. és a hadban töltötték

Ezel az erövel vespásiánus. Galiléába érkezék, ezen a tartományon akarván szán szándékal el kezdeni a hadakozást. azért hogy idöt adgyon Jérusalemnek. és Judéának. hogy magában szállyon. és meg bánya tselekedetit, az egész tartomány nagy rémülésbe esék, Josefet pedig mindenek el hagyák. és kénszeriteték Tiberiádesbe szaladni. onnét meg irá Jérusalembe adolognak mi voltát., értésekre adván. hogy ha a Romaiakal. kötest akarnak tsinálni. küldgyék el néki hamarjában, hogy ha pediglen nem, és hadakozni akarnak, küldgyenek néki eröt, a melyel ellene álhason az ellenségnek.

Vespásiánus el végezé magában. hogy leg elöbször is Jotapat alá menyen., e Galiléának leg eröseb vára volt. de leg elöször az oda vivö utakot meg egyenesiteté. mivel a gyalognak igen nehéz utak valanak, a lovas pedig azokon el nem mehetet, Azon idö alat. vespasianus meg vevé Gadarát. és fel égeté, mind a körül valo falukal együt, ez a város tsak két mély földnire volt jotapáthoz. Josef meg tudván avespasiánus szándékját. Jotapátba zárkozék. 21 maji. Vespásiánus azon örüle. gondolván. hogy ha Josefet meg foghattya, ura lesz az egész Galiléának. Josef sokat beszélvén Jotapátrol. meg nem mondgya hogy mely tályon volt az avár. Mihent vespásiánus meg tudá hogy Josef jotapátba volna két vitéz. és értelmes kapitant külde alája. ugy mint Placidust. és Ebutiust. ezek minden felöl körül vévék avárost. másnap maga is alája mene az egész hadával, és az után valo nap vini kezdé. a mely egész nap tarta, a Romaiak tizen harom embert vesztének el. és sok sebbe esék közülök, a sidok pedig tizen hét embert., és hat százan sebe esének, a következendö öt napon hasonlo ostromok valának. egy aránsu gyözedelemel mind a két részröl. A város magos kösziklán feküt. és sohult ahoz nem férhettek, hanem észak felöl. de Josef még azt a részt is az eröséghez foglalta volt, ugy hogy az eröseghez tellyeségel ne lehesen férni.

Vespásianus látván hogy a sidok keményen tartanák magokot. igen magos állásokot emeltete fel. a városnak olyan felire amelyet könnyeben lehete ostromlani, azon pedig egy nehány napokig ki mondhatatlan siettségel munkálodának, a sidok magok resziröl, minden tehettségekel azon valának hogy a munkát késedelmeztessék, és félbe hagyatathasák, de nem álhatának ellene az erönek, és a sokaságnak, Josef igen nagy siettségel más köfalt emeltete a 
 város kö falán belöl, a mely sokal magosab volt. a Romaiak állásánál, hogy pediglen a munkásokot meg lehesen oltalmazni a kik a falt tsinálák. Josef az uj köfal eleiben gerendákot verete a földbe. távul egy mástol., és mindenik gerenda közi. akoron öletet ökröknek a böreit a gerendákra fügeszteté tsak logolag, mint hogy pedig a börök tsak logoban valának fel akasztva, anyilak, és a dárdák nem árthatának, a sidoknak, söt még a köveknek erejét amelyeket reájok löttenek. meg gyengitette, atüz sem árthata anedves böröknek, Azon kivül a sidok gyakorta ki ütnek vala az ellenségre, és nyertesen térnek vala viszá; ugy anyira. hogy Vespásiánus el végezé hogy éhségel venné meg avárat, vagy szomjuságal., mivel azt tudta. hogy a viz szük volt avárosba. Josef pedig hogy meg mutassa nékik hogy a hejában valo reménség., sok vizes köntösököt teritete a kö falra. a melyekböl. a viz le tsorgot., ezen aromaiak, mind tsudálkozának, mind meg szomorodánák, meg nem foghatván hogy olyan emberek akiknél ha szük volna aviz, hogy olyan kiméletlen bánnának véle Ez igy lévén el végezék. hogy erövel kellene meg venni avárost

Josef látván akoron hogy nem volna már semi reménség, tanátsot tarta a fö tiszteivel, hogy mimodon lehetne avárosbol ki szökni, a nép ezt meg tudván. esze gyülekezék. és arra kéré 
 hogy elne hagyná öket., Josef meg gyözetetvén. mind kérések, mind sirások által, tsak azon gondolkodék. hogy keményen oltalmazhasa avárat., az ellenségre egy nehány szor ki ütének a sidok, amely valamely hasznokra tsak lett, vespásiánus pedig meg gondolván hogy kéttségben eset népel volna dolga, meg parantsolá ahadának, hogy a midön a sidok ki ütnek, esze ne 
 elegyedgyenek vélek hanem tsak löjenek reájok, A midön pedig a padlásokot fel emelék a fal magoságáig, vespásiánus el végezé hogy kosokal. rontassa a falat. Josef pedig hogy meg gyengittse annak arettentö kosnak az erejit. sok szalma sákot botsátata le a kö falon, hogy a kos a szálmát üsse. ne a falat. de a Romaiak kaszákal el vágák a köteleket. és a Josef találmánya haszontalanná let. végtire Josef sok égetö eszközt gyüjtete esze. azt meg gyujtá, és a Romaiak munkájokra. vár vevö szerszámokra hányatá., a melyek mind el égének. és a Romaiak meg nem mentheték

Vespasiánus pedig, a midön a kosokal rontatná a falakot. a sorkában nyilat löttenek, a mely tsak kevés sebet tsinála. a hadgya pediglen. hogy sebesen látá, fel zudula, és ostromnak mene, sok sidok el is veszének, de mint hogy a fal egész volt. az ostrom a mely sokáig tarta. egyebre nem szolgált. hanem hogy el fárasza. mind aben. mind a kün lévöket. más nap hajnalba, a falat nagy darab helyt le ronták, de a sidok, azt hamarjában meg tsinálák minek elötte a Romaiak ahidat meg tsinálák, a melyen aváros falára mehesenek,


 Más nap regel. minek utánna az egész had egy kevesé meg nyugodot volna. anagy fáradságok és munkák után. vespásiánus közönségesen valo ostromot tétete, az ostrom egy szers mind három felöl volt., és körül véteté az egész várost, ugy hogy senki abbol ki ne szaladhason, Josef rendelést tén a falak örzések iránt, maga pedig a meg tsorbásitot falnak örzésit válalá magára a leg veszedelmeseb hely volt. keményen is álla ellene az ellenségnek, de latván hogy a sokaság majd le nyomná,igen sok forró olajat öntete azokra akik ostromolták, a kénszerité öket el szélyedni. és viszá térni,, estve felé pedig vespásianus jelt adata. hogy ki ki viszá takarodgyék., ez az ostrom 20 juny volt., a következendö napokon pedig a Romaiak, aváros körül valo állásokon. és más munkákon dolgozának,


 Azonban pedig vespásiánus el küldé Trájánust egy legionak fö kapitanyát. talám ugyan azt, aki azután CSászárá let, hogy Jafa városát a mely jotapáthoz közel volt, meg vegye, a lakosok ki menvén Trájanusra ütenek., de meg veretetének, és az üzésbe, vélek együt bé mene a városnak elsö kerületében. A kik pedig a varosba maradtanak. vala. azok a második kerületnek a kapuit bé zárák, a magok felekezeteket ki zárák, és az ellenség keziben hagyák. a két kerület közi szorulva. ezek tizen két ezeren valának, A várost pedig meg vevé Titus a vespásiánus fia., akit Trájánus hitta volt, oda, hogy néki engedné agyözedelemnek ditsöségit. a férfiakot mind le vágák, az aszszonyokot, és a gyermekeket. rabságba vivék


 A samaritánusok. a Garizim hegyén. az ö szent hegyeken, esze gyülekezvén. és okot adván arra, hogy ök is akarnának valamit kezdeni., vespasiánus, hogy annak eleit vegye ellenek küldé Cerealist, az ötödik legionak Tribunusát. hat száz lovasal., és három ezer gyalogal. Cerealis a samaritanusokot a hegyen sántzal bé kerité. a melyet keményen örizteté. kevés nap mulva nyomoruságban esének, aviznek nem volta miat. sokan szomjuan meg halának. mások Céréális kezében adák magokot. Azok pedig akik nem akarák magokot fel adni., le vágatának. 27 junÿ és a tizen egy ezer hat száz közül. egy sem szalada el.


 A Jotapáti lakosokot el nyomta volt a fáradság. és a városnak olyan hoszas oltalmazása 
 egészen el.gyengitette vala, vespásiánusnak egy szököt sidó tudtára adá, hogy az ostromnak leg jóbb ideje jó hajnalba volna, mert akor mindnyájan avárosba mély álomba vannak., vespásiánus hive az sidó szavának, és el küldé a Tribunust, Domitius sabinust választot vitézekel, a kik a strását meg ölvén a városba bé menének. senki elejekbe nem álla, azután ezeket követé a seregivel Ceréális, és placidus, ugy anyira hogy aváros meg vala véve. minek elötte a lakosok. fel ébredének. és észre vevék, valakit találának mind meg ölék személy válogatás nélkül. a várost 1 julÿ vevék meg, negyvén hét napig valo vivás után, negyven ezer sidot ölének meg., ezeken kivül tizen két száz rabot vivének ki avárosbol. hihetö hogy ezek. aszonyok. és gyermekek valának.


 Josef pediglen egy titkos barlangba szalada, a melyet egy igen mély kut mellé ásták volt, oda szaladván, negyven embereit ót találá, akiknek egy nehány naprá valo élések volt. ot marad vala rejtékben. napal. étzaka pedig onnét ki mégyen vala. meg visgálni az ellenség örzöit. és ha valami képen el szaladhatnának, de abban modot nem találván viszá tér vala abarlangba, harmad napján pedig egy aszony. el árulá, vespásiánus akarván ötet látni., hozája külde két Tribunust. paulinust. és Gallicánust, hogy ezek jovallyák meg néki a ki jövetelt, meg izenvén azt is hogy semi bántása nem lészen, de Josef nem mért neki hinni, vespasianus egy Nicanor nevü Tribunust külde hozája, ez üsmerettségbe volt josefel. de nem akara ennek is ajovallására állani, A vitézek fel akarák égetni a barlangot. de vespásiánus nem engedé. mert azt akará. hogy elevenen juthason kezihez, Azonba Josef. látván hogy sürgetik. és üsmervén azt is hogy mitsoda nagy veszedelembe volna, maga esziben juttatá arégi álmajit, és a régi profétáknak jövendölésit amelyeket olvasta volt, az Istent bizonyságul hivá a hazájához valo hüségiröl. és Nicánornak azt fogadá hogy magát meg adgya.

A koron a kik véle valának a barlangba körül fogák, szemire hányák bátortalanságát. és ki huzván. kardgyokot fenyegetni kezdék ölésel. ha magát meg adgya a Romaiaknak, Josef igen 
 szép beszédel akará vélek azt el hitetni, hogy nem szabad egy embernek. magát meg ölni. hogy aki magát meg öli. a nem nemesi tselekedet. hanem gyengeség. Mind ezek az okok, az ö elméjeket meg nem haták. más egyéb modot nem talála, hanem azt tanátsolá nékik hogy sorsot vessenek, mondván nékik, mint hogy meg akartok halni. vessünk sorsot, hogy ki ölesék meg elöbször az által. aki utánna következik. és kövesük a sors vetést mind végig. ugy hogy senki közüllünk magát meg ne ölye, hanem a más keze által halyon meg, erre atanátsra. mindnyájan örömel reá állának. nem kételkedvén abban. hogy Josefre is ne esnék tsak hamarjában a sórs, és hogy jóbban szeretnék az életnél az olyan. ahalált, amelyben.része lenne néki is vélek együt.

Ez igy lévén sorsot vetének., a kire esék a sors. az a gégéjit nyutá annak hogy meg ölye, a ki utánna következék. ez aharmadikának, és igy mind végig, valamég tsak Josef marada másod magával. az Istennek különösön valo rendelésiböl, Josef pedig tsak könyen el hiteté atársával hogy jób volna élni mint meg halni, Josef meg szabadulván ebböl a nagy veszedelemböl, fel adá magat Nicánornak. aki vespásiánus eleibe vivé., az egész tábor nagy siettségel oda gyülekezék hogy láthasa ötet. vespásiánus ötet. Néro császárnak akará küldeni.

Josef meg tudván szándékját, azt izené néki, hogy különös beszédgye volna véle. vespásiánus eleibe vitetvén. mondá néki, Uram, az Isten parantsolattyábol jövök elödbe., hogy néked olyan dolgot adgyak tudtodra. a mely tégedet illet, Nérohoz akarsz engemet küldeni. miért küldesz engemet hozája, mivel ö, és azok a kik utánna következnek.igen kevesé fognak élní, Tégedet egyedül kel ugy tekéntenem. mint császárt. és Titust a te fiadot utánnad. mert mind a kettötök a Császári székben fog ülni. öriztess engemet ugy a mint néked tettzik. de ugy mint a magad rabját. és nem ugy mint amásét., Én tiéd vagyok a hadi hatalom által, és te rövid idö mulva ura lész a birodalomnak. ahatalom által, a melyet az Isten fog néked adni, Az után bányál ugy én velem mint a leg gonoszab. és leg vakmeröb emberel; ha az idönek ki menetele meg nem fogja mutatni hogy viszá éltem az Istennek nevével, azért.hogy kénszerittselek hitelt adni egy tsalárdnak, vespásiánus hitelt ada a Josef jövendölésinek, annál is inkáb, a midön meg tudá, hogy meg jövendölte volt. hogy jotapátot negyven nap mulva meg veszik., és ö maga a Romaiak kezében fog esni. vespasiánus meg változtatá tehát szándékját. és nem küldé ötet Nérohoz. és kegyesen kezdék véle bánni. fö képen a Titus tekéntetiért, a ki nagy baráttságában kezdé ötet venni, mind azon által, erös örizet alat tartatá. mert gondolá hogy még hasznát 
 veheti valamely alkalmatoságba, suetonus. és Dionus fel teszik. hogy Josef meg jövendölte volt abirodalmat vespásiusnak.


 A jotapát meg vételének hire igen nagy keserüséget okoza Jérusalembe, mint hogy pedig a hire a volt hogy Josefis ót el veszet volna., az egész város oly igen szomorkodék rajta, hogy minden ház népe, mint ha gyászba let volna érette., harmintz napig siraták ötet, és ez a gyász olyan nagy volt. hogy ki ki azon igyekezék. hogy musikásokot találhason. akik keserves énekeket énekelyenek az ö emlékezetire, De amidön meg hallák hogy még életbe volna az ellenség keziben, és hogy jól bánnak véle. akoron a szeretet gyülölségre változék, ugy anyira hogy mindenüt tsak a sok bestelenséget hallák felöle. némelyek félénknek mondák. némelyek árulonak tarták lenni.


 Jotapátot, elsö Julÿ vevék meg. vespásiánus pedig negyedik viszá tére ptolémaidaba. és onnét csezáréába mene. és a hadát avárosokra oszta. hogy a sok fáradságok után meg nyugodnának, csézáréába két legiot hagya, és más kettöt scythopolisba küldé. A csézaréabéliek nagy kiáltásal kérik vala vespásiánust hogy öletné meg josefet, de semit nem 
 felele kérésekre. azután holmi hadat külde Joppé ellen, a melyet kevés idövel annak elötte Cestius el pusztitotta vala, azután holmi gyülevész sidok ót meg telepedének, és a tolvajságot üzék minden felé. a várost könyen meg vevék. és a lakosok a hajokba futának. hogy el szaladhasanak tselédekel együt. de rettentö szélvesz támadván a tengeren. a parttol. el nem távazhatának., se a partra ki nem szálhatának. a Romaiak azt meg nem engedék nekik, a habok a kösziklákhoz tsapván hajojokot mind el töredezének és el sülyedének, nagy keserves kiáltásokal., nyomorultul négy ezeren atengerbe veszének


 Agrippa kéré vespásiánust hogy jöne hozája az ö országába. vespásiánus hogy meg mutassa hozája valo baráttságát, a pálestinai Csézáréábol meg indula. Aggrippához mene filippi Csézáréába, amely város a jordán forrása mellet vagyon ót marada husz napig a hadával. meg tudván pediglen hogy Agrippa országában lévö két város. ugy mint Tarisé, és Tibériades fel támadtanak volna, azokot meg vevé. s’ le tsendesité. Tiberiades városa két részre volt oszolva, az egyik rész a békeségre hajlot. a másika tsak a háboruságot kereste. vespásiánus az egész hadával avaroshoz közelitvén, egy tisztet külde egy nehány vitezekel. a lakosokhoz. hogy tennék le a fegyvert., és térnének viszá köteleségekre. de apártosok nem hogy a tiszt intésire hajoltanak volna. a ki is le szállot volt a lovárol mind azokal kik véle valának hogy vélek beszéllyen. ellene menének. meg szalaszták. és a lovakot el nyerék vespásiánus az egész várost el akará pusztitani, hanem avárosiak kérék, hogy az ártatlanokot ne büntetné meg. abünösökért Agrippais a kié volt aváros. esedezék érettek. vespásiánus meg engede nékik. hanem a városnak falában. egy darab részt le rontata,


 Vespasiánus Tiberiadesböl Tarisé mellé mene, a hova gyülekeztenek vala atartomány béli fö partosok, akiknek.egy Jesus nevü volt a fejek, Ez a város egy hegyen feküt. egy részit a Tiberiádes tója oltalmazta. a más részit erös köfalak. eleség pedig elegendö volt benne, A pártosok látván hogy a Romaiak atábor hely erösitésében foglalatoskodnának. ki ütének reájok avárosbol. de a Romaiak viszá üzvén öket. a tón lévö hajokba futának. Azon idöben, vespásiánus a fiát Titust. egy sereg. sido ellen küldé., akik avárosnak más részin valának, Titus ezekre üte. meg szélyeszté, és meg szalasztá. nagyob része. el vesze vagy az ütközetbe. vagy a szaladásba, a többi avárosba vevék magokot, akoron avárosba nagy oszlás lön, a városiak közöt. kik a békeséget akarták. és a partosok közöt, kik a haboruságot okozák. Titus észre vévén a városban valo nagy kiáltásokbol. az ö egyenetlenségeket, ato felöl valo részit a városnak. kezdé ostromlani, és maga mene bé elöször a seregi elöt, a pártosok meg rémülvén ollyan bátorságon, el szaladának amint lehete, némellyek a tó parton találván hajokot azokban szökdösének, némelyek meg uszva menének azok után akik már ahajokba valának hogy bé érjék, mások meg. a mezöre szaladának, mind ezekböl sok számuakot ölének meg.


 Vespásiánus körül véteté az egész várost hogy senki el ne szaladhatna, más nap pedig sok számu hajot tsináltata, hogy azok ellen menne. akik atón volnának, mihent a hajok el készülének, a hajokra üle anyi vitezekel, a menyi elegendö volt hogy a pártosokot meg gyözhese. nem is vala nehéz dolog meg gyözni azokot, akik tsak halász hajokban valának, és a kik magokot sem tudák oltalmazni, ugyan azért sem szalada el egy is közüllök, a tó veres volt a vértöl, és apartyai rakva holt testekel, azután vespasiánus viszá tére Tarisébe, és tanátsot tarta a fö tisztekel., hogy ha meg hadgyaé életben apártosokot. és az idegeneket kik a városba volnának. és akik fö okai a hadakozásnak

Mindnyájan azt tanátsolák. hogy öletné meg öket, mivel azok soha tsendeségbe nem maradnának, ha szabadá hagyná öket, Tiberiádesbe viteté tehát öket., a midön oda érkezének a piatzra viteté öket, és ót meg öleté mind az öreg embereket. és azokot a kik fegyvert nem foghatának, ezeknek a számok tizen két száz vala, hat ezeret pedig a kik leg erösebbek valának. Nérónak küldé. hogy a nagy munkákra tennék öket. a többit pediglen a kik harmintz ezer. négy százan valának, pénzen el adá öket


 Tarisé meg vételével. aRomaiak az egesz Galiléát magokévá tevék, ki vévén Gamalát. a Tábor hegyét. és Giskálát. Gamala. Tarisénak által ellenébe volt. a jordanon tul. igen erös helyen., Agrippa a kié volt ez a város. hét holnapig vitatá de hejában. vespasiánus alája mene az egész hadával: és meg szállá. Ágrippa a város melle mene hogy a bene valokot arra inttse 
 hogy magokot meg adgyák. de köveket hajigálának hozája. meg is sebesitték a jób karját, A Romaiak., utat tsinalván akö falon. három felöl ostromlák. és meg vevék avárost, alakosok pedig avárosnak a leg felsöb részire menének. a Romaiak utánnok akarván meni. igen sokan veszének el közüllök. mert az uttza meredek, keskeny. és sikos lévén., a Romaiak nem oltalmazhaták magokot a lakosok ellen. akik nyilakal. kövekel ölték öket. hogy pediglen. magokot oltalmazhasák, seregel mentenek a házakba, ahazak pedig igen meredék helyre lévén epitve. se olyan erösen hogy anyi embert el birhason, az aláb valo házakra dölnek vala. azok meg az aláb valokot döjtik vala,le, és ilyen formában sok Romaiakra dölének aházak, a többi viszá térének a táborba másnap 22 octobris, három romai vitézek akik strásán valának. éttzaka. aváros leg magosab tornya alá lopák magokot, a kik a toronyba valának észre nem vevék öket, ök pedig a torony fundámentumábol ött nagy köveket ki vevének. és nagy hamarságal viszá szaladának, atorony tsak hamar le dőle. igen nagy zörgésel. és mind azok a kik benne valának el veszének, másnap Titus lovas. és gyalog seregel. be mene városba. valakit találhattak azt mind meg ölték sokan alakosok közül a felsö várba szaladának, feleségestöl gyermekestöl. vespásiánus a felsö vár ellen mene ahadával. a felsö vár pedig igen magos kö sziklán feküt. ugy anyira hogy a Romaiak nyila nem mehete anyira fel. az alat irtoztato fergeteg támada. a mely a Romaiak nyilait a sidokra vivék. és a sidok nyilait viszá taszitotta ö magokra, és a fergeteg miat. nem is láthaták a Romaiakot. se magokot, a Romaiak pedig körül vévén avárat. bé menének, és valakit találának férfiat, aszonyt, gyermeket. ölni kezdék, atöbbi azt látván hogy nintsen reménség, le veték a kö sziklákra feleségeket gyermekeket. és azután magok is utánnok ugrándozának. és illyen formába ött ezer személyek veszének el. a romaiak fegyverek által pedig négy ezeren. és senki életbe nem marada avárba ilyen formába vevék meg aromaiak. Gamalát


 Az alat. a még ezt a várost vitták, vespásiánus el küldé Plácidust hat száz lovasal. nagy sereg sidok ellen. a kik a Tabor hegyén bé santzolták vala magokot, ez a hegy nagy térségnek a közepin vagyon. a hegy teteje pedíg nagy tágas térhely, a hosza több három ezer lépesnél placidusal nem lévén elegendö had. hogy a sidok ellen mehesen a hegyre., sok szép szokal le tsalogatá öket ahegyröl., és amidön le mentenek volna, meg kezde szaladni elöttök, és a midön látá hogy mesze volnának a hegytöl, viszá fordula, el vágá az uttyokot. és meg ölé öket


 Gamala meg vétele után. vespásiánus ezer embert ada Titus mellé és Giscála városa ellen küldé, ennek avárosnak a lakosi abékeséget ohajták, de János. a lévi fia. egy sereg tolvajnak a feje, a támadásra sürgeti vala öket, Titus inté öket hogy maradnának tsendeségbe, János felelé néki hogy reá áll abékeségre, és el veszi a gratiát melyet igér nekik, hanem tsak arra kéri. mint hogy azon anapon szombat volna, hogy adgyon nékik más napig valo idöt. Titus nem üsmervén ezt a tsalárdot, meg engedé néki azt az idöt, János pediglen. éttzaka. a maga seregével és sok lakosokal. ki mene avárosbol. és Jérusalem felé vevé uttyát

Titus másnap avároshoz közelgetvén. alakosok eleiben menének. és meg beszéllék néki hogy János mi formában szaladot volna el, és kérek. hogy az ártatlanokot ne büntetné avétkesekel,, Titus azonnal. lovasokot külde a szaladok után. János pedig a seregével Jérusalembe érkezék. minek elötte. a Romaiak bé érhették volna, hanem avéle szaladokbol. hat ezeret le vágának, és viszá hozának három ezer aszonyt vagy gyermeket kik el maradoztak volt. Titus bé menvén avárosba, egy darab részit a falaknak le rontatá. és örzököt hagya benne. kik a varost tsendeségbe tarttsák emeg lévén az egész Galiléa le tsendesiteték

Titus azután vespásiánushoz mene Csézáreába, vespásiánus atizedik legiot scythopolisba küldötte vala., a más két legio maga mellet vala, idöt akarván nékik adni a nyugodalomra, a sok fáradságok után, hogy azután a Jérusálem meg szálásához kezdhesen nagyob erövel, mivel abban nem kételkedék. hogy sok munkában ne tellyék néki az aváros., mind azon által nem marada sokáig tsendeségbe csézáreában., hanem onnét el indula hogy Jámniát, és Ázotot 
 meg vegye. akikben örzököt hagya


 A sidok látván hová továb közelgetni a veszedelmet, és a Romai hadat készen öket el lepni, sok féle szándék kezdé öket háborgatni, a meg oszlás közöttök közönséges vala, az el 
 terjedet vala a városokra. és az egész tartományokra, Némelyek a hadakozást akarták. 
 mások a békeséget ohajtották. és mindenik rész meg egyezvén amaga részin valokal, fegyvert fogának, és egymást kezdék prédálni, valamint ahadakozásba., Azt jó meg tudni, hogy mind azok, a kik jérusálemet fogják oltalmazni, azok. mind olyan tolvajok valának. akik a tartományokot, prédálták. pusztitották. ezek egy nehany részre, seregre, vagy társaságra valanak osztva magok, közöt. mindenik résznek, vagy társaságnak különös feje volt. a kik egy mástol nem fügötenek, ezek a külömb külömb féle sereg tolvajok. már a tartományban többet nem prédálhatának, Jérusálem oltalmára menének hogy már a Romaiak ellen. meg más sereg tolvajok akik judeát el pusztiták. azok is oda menének., és zélatoroknak nevezteték magokot, (: a hazához valo buzgoknak.) Giscálai János a mint ide fellyeb meg mondok. öis oda szaladot vala, és nagy meg vetö szokal beszél vala a Romaiak felöl., és bátorittya vala az ifiuságot, a ki azon kivül is sokat tarta maga felöl, Az öregek és az értelmesebek. elöre el látván anyomoruságot, mint egy el veszteknek tarták magokot. Jérusálem anyi reszre el osztot pártosok közöt, tsak nem olyan volt mint az ellenségtöl már meg vétetett. és fel prédáltatot város, a sok számu idegen sidok. akik mindenünén oda gyülekeztenek vala, ót nagy nyomoruságokot okozának, a mellyek okozák végtire veszedelmét., elöször az éhséget. el költvén az elöre el tétetet volt gabonát, azután, a meg hasonlást, mivel ezek is külömb, külömb féle részt tsinálának


 A zélátorok pedig el kezdék követni erö szak tételeket Antipás ellen, aki a közönséges kintsnek örzöje volt, azután Léviás, és sofás ellen, ezek királyi vérböl valok valának, és más fö renden valok ellen, ezeket a tömlötzbe tevék, és kevés idö mulva. ugyan ót, meg is ölék öket. mondván hogy ezek a Romaiak kezében akarták adni avárost. A nép ezen a mérészségen meg ütközék. apártosok még annál kevélyebbek levének. ezek atemplomba menvén. azt hadi eröségé tsinálák, és azt meg fertezteték ezer képen. tisztátalan és véresen menvén olyan. 
 helyekbe, ahová tsak a papok, és atiszta személyek mehettenek, Azon idöben Mátyás. a Theophilus fia vala a fö pap. ezt Ágrippa tette volt fö pappá annak elötte egy nehány esztendövel

A pártosok a kik atemplomot el foglalak. magoknak azt a hatalmat is tulajdoniták hogy fö papot tegyenek a sors vetésel, olyan szin alat. hogy az elött is ugy. volt. Az ö szándékjok. 
 tsuda volt., mivel fö papot nem tettek soha sors vetésel.

Nem gondolván tehát a papi elsö ágakal. ahonnét tették mind adig a fö papokot, sorsot vetvén 
 tehát, a sors egy Phanniás nevüre esék. a samuel fiára. aki noha papi familiábol volt is. de nem afö papok. nemzettségéböl., etellyeségel érdemetlen vala arra a nagy méltoságra ez Aftási nevü városba lakván. onnét bé viteték. és a papi ruhákot reája adák, és meg tanitták arra. hogy mint vigye végbe szolgálattyát, aki inkáb hasonlitta atheátrumon valo egy actorhoz, mint sem egy fö paphoz. A papok irtozva nézék az illyen meg ferteztetést, de apártosok ezt mind játéknak tarták., anép pedig igen meg boszonkodék ellenek, és tsak azon gondolkodék. hogy mi formában menekedhesék meg kegyetlenségek közül.


 Ananus. a ki annak elötte hat, vagy hét esztendövel a fö papságot birá. és aki. nagy idös koráért a hazája béliek közöt. nagy hatalmat szerzet vala magának. a városban valo fö rendenségiért, és akit mindenek böltsnek tartották, A népet esze gyüjté., és segitvén ötet Gorion, a Josef fia, simon, a Gamaliel fia, és Jesus. a Gamala fia. a kik leg nevezetesebbek valának a városba, olyan hathatosan beszélle a népnek, hogy a fegyver fogásra vevé öket, meg szabaditván magokot abuzgok nyomorgatások alol, A buzgok pedig meg tudván agyülésben 
 valo végezést. ök kezdének leg elsöben a népre menni, A hartz atemplom mellet volt. a mely kö hajigálásbol állot, a lakos sebeseket a magok házokhoz vitték, a Zélátorok pedig amagok sebesit atemplomba vitték, nem tartván a szent helynek. meg ferteztetésitöl, apártosok eleinte mindgyárt gyözedelmesek valának, de végtire a népnek sokasága miat, kénszeritetének atemplomban viszá térni, a nép az elsö kerületiböl is ki üzé atemplomnak, és a második kerületbe kelleték meniek. Ananus a szent helyhez valo tiszteletböl nem akará hogy oda is reájok menyenek, hanem ezer embert rendele atornátzokra, a kiket. más ezer embernek kelleték fel váltani, ugy hogy a Zélátorokot rekesztve tarttsák., és meg ne engedgyék öket onnét kijöni.

János, a lévi fia, a ki Giskálábol el szaladot vala, amint ide felyeb meg mondok. és aki 
 Jerusálembe ment vala. a maga seregével, eleinte mindgyárt nagy buzgoságot mutata a nép részihez, mindenkor Ananus mellet volt, és jelen volt minden végezésbe. noha oda nem hitták. alatomban pedig mindeneket tudtára ád vala azélátoroknak, tsak hamar gyanoságba kezdék venni. de azt gondolák, hogy elegendö volna ötet arra meg esküttetni. hogy titokba fogja tartani a végezéseket. hogy a néphez hü lészen. és hogy minden tehettségivel fogja öket segiteni, János mindgyárt meg esküvék mindenre, azután azt gondolák hogy egész bizodalomal lehetnek hozája. és ötet a Zélatorokhoz küldék. hogy talállyon valami modot abban hogy le tsendesittse öket. tartván igen attol., hogy atemplomnak szenttsége meg ne ferteztetnék a sidoknak vérekel,, jános míhent azélatorokhoz mene. nem hogy a békeségre hajtotta volna öket, hanem még jobban Ananus ellen gerjeszté öket, mondván nékik, hogy meg izente volna vespásiánusnak. hogy kezében adgya a várost. hanem abban más mód nintsen hogy a veszedelemböl meg szabadulyanak. mint hogy a népet magokra haragitották. hanem hogy valamely idegen segittséghez folyamodgyanak, nem mondá meg mindgyárt nékik. hogy ki volna az a segittség, de elégé meg érteté vélek. hogy az Iduméusokra tzélozna.


 El végezék tehát, hogy el küldenének érettek, hogy jöjenek a közönségesen valo hazának 
 segittsegire, mivel a miotátol fogvást az Idumeusok. bé vették vala a környül metélést. és a sidok törvényit Hirkanus János idejében, az oltátol fogvást öket ugy tekintették mint sidokot. azon kivül is az Idumeus nemzet igen háboruság szeretö volt. nyughatatlan. mindenkor kész volt fegyvert fogni. és olyan örömel mentek az ütközetre. valamint mások avendégségre, fegyvert fogának tehát nagy siettségel, és jérusálemhez közelgetének husz ezeren, Ananus látván el érkezéseket. a kapukot bé záratá. és örzököt rendele akö falakra, a kik viszá üznék öket. hogy ha meg akarnák hágni avárost. nem akara vélek ugy bánni mint ellenségel. hanem okosan akará öket le tsendesiteni. Jésus, a Gamala fia. a ki mindgyárt Ananus elöt vala fö pap. és a ki anép részit tartá. egy toronybol., inteni kezdé öket arra, hogy tennék le a fegyvert. mivel mind az. valamit nékik mondottanak. tsak hamiság., Az Iduméusok pedig már haragban lévén azért. hogy a kapukot bé zárták volt elöttök. azon még inkáb meg boszonkodának hogy a fegyver le tételit tanátsolák nékik


 A következendö étzakán, rettentö nagy zápor esö volt, az Zélatorok. vagy is buzgok., a szél, és a meny dörgés közben a kapuknak sarkait, és zárjait el törék, és oly titkon menének ki atemplomból, hogy senki észre nem vevé, azután aváros kapujához menének. azt ís meg nyitták, az Iduméusokot avárosba bé vivék. azután a templomba, akoron. egy felöl az 
 Iduméusok más felöl aZélátorok ugyan azon éttzaka, a sidok örzöire ütének, a kik a Zélátorokot tárták bé zárva atemplomba, azokot mindgyárt meg ölék akiket aluva találának, atöbbinek kiáltásira pedig a nép fel zudula. és fegyvert foga, de észre vévén hogy az Idumeusok avárosba volnának, nagyob része el szélyede, és nagy félelem fogá el az egesz várost. Az Iduméusok természet szerént valo kegyetlenek lévén. másként is meg boszonkodtak vala azon hogy avárosba bé nem botsáták, valakit találának, azokot mind meg ölék. viradtakor., nyolcz ezer öt száz holt testeket találának az uttzákon, az Iduméusok akoron prédálni kezdének, és az öléstöl meg nem szünének, Ananust és Jesust. a Gamala fiát meg találván. ezeket gyalázatosan meg ölék, és azt akarák hogy ezeknek avadak. és a madarak. legyenek temetö helyek. noha a sidok akár mely vétekért meg öletet embernek atestét el temetik meg nap le mente elött., ez az Ananus., fia volt annak az Annásnak. akiröl emlékezik az Évangyélium. ugyan ez az Ananus öleté meg jakabot az ur Attya fiát, Ez is volt egyedül a sidok közöt, a ki az ö dolgokot jó rendbe hozhatta volna, le tsendesitvén a békeség ellenségit, és meg tsinálván a békeséget a Romaiakal.

A Jésus, és Ananus halálok után. az Iduméusok, és buzgok, meg nem szünének az alá valo népel kegyetlenségel bánni. akikböl. irtoztato mészár széket tsináltanak, A fö renden lévöket, és az ifiakot a kik fegyvert foghattanak, ezeket atömlötzbe tették., remélvén hogy ezek még azö részekre állanak, mind azon által nem találkozék egy is olyan. a ki jobban ne szerette volna halált szenvedni. mint sem azoknak agonoszoknak részire állani a hazájok veszedelmire, az Idumeusok pedig hogy boszut ályanak az ö álhatatoságokért. kinos halálal ölik vala meg. A nép közöt arémülés olyan nagy vala. hogy senki nem mére. se sirni, se attyafiát el temetni. nem vala szabad keserüséget mutatni, avétkes dolog lett volna ezek elött a kegyetlenek elött, E szerént veszének el tizen ket ezer fö renden lévö urak, akik még erejekbe lévén, oltalmazhatták volna hazájokot,

Az Iduméusok, és a buzgok., el unván a sok vér ontást. ugy téteték mint ha valamely igasságos rendet akarnának tartani, szándékjokba a volt hogy halálra itéltessék Zakariást, a Baruk fiát, sokan azt gondolák hogy elet volna az a Zakariás, a Baraki fia, akiröl a kristus szol az Évangyéliumba. vádolván az sidokot azal. hogy a Templom, és az oltár közöt ölték volna meg. zakariás a Baruk fia, nevezetes familiábol valo, hires az ö jó erköltsiért. az emberséges emberekhez valo szeretetiért, és agonoszokot valo gyülölségiért. ennek gazdagságára a Buzgok vágyának, a kik a nép közül hetven embert választának. hogy ötet meg itéllyék, vádolván azal. hogy vespásiánushoz. küldöt. és avárost keziben akarja adni, Zakariás észre vévé jól. hogy mind a tsak arra valo volna hogy el fedezék az igasságtalanságot, magát keményen kezdé menteni ellenséginek vádolásit semivé tévé, és olyan vétkekröl kezdé öket vádolni a melyekért valoságal vétkesek valának. és beszédit, a hazájának nyomoruságos voltán végezé el.

Ez a beszéd még inkáb fel indittá a Zélatorokot. akoron mindgyárt fel darabolták volna. de két szinüségböl, a törvénynek valamely igasságos formát akarának adni. akoron mondák ahetven biráknak, hogy mondanák ki reája a sententiát de a birák mindnyájan meg vallák hogy ártatlan volna., jobban szeretvén magokot aveszedelemre tenni, mint sem lelkek üsmerete ellen egy jó embert halálra itélni, Ezen a sententián a Zélatorok meg ütközenek, és nagy dühöségel kezdének kiáltani a birák ellen. akoron kettö a leg Istentelenebek közöttök. meg fogák Zakariást, és meg ölék a Templom közepin. mondván néki. vedd el tölünk ezt a fel oldást. a mely bizonyosab. a birákénál, a testet a templom mellet valo völgyben veték. a birákot pedig kard lapjával üzék ki a templombol.

Az Iduméusok végtire anyi sok kegyetlenségek után. fel nyitták szemeket. és meg kezdék bánni oda valo meneteleket. azt tudták. hogy valamit Ananusrol mondottanak, tsak káromlás volt, ez igy lévén el végezék magok közöt hogy viszá térjenek, és két ezer lakost, fel szabaditának. a Buzgok pedig azon igen örülének. hogy azután tsak ök egyedül fognak uralkodni Jérusálembe, a kik egész szabadságba követik vala kegyetlenségeket, el veszték mind azokot, akik nékik nem tettzhetének. és tsak. az alá valo népet hagyák meg, A lakosok közül a kiktöl lehete. a Romaiakhoz szaladának, de az nagy veszedelemel lehete meg, mert a Zélátorok az utakot öriztették. és meg ölék mint az árulokot, a kiket meg kaphatának, hogy ha 
 tsak nagy suma pénzt nem adának nekik, és meg nem fizeték aki menetelre valo szabadságot.


 Niger Péraitust. aki a Romaiak ellen valo hadakozásba. magát nevezetesé tette vala, a Zélátorok fel áldozák a magok dühöséginek, meg fogván ötet gyalázatosan hurtzolák avárosan keresztül. és amidön ki vitték volna akapukon. látá. hogy semi reménsége nem lehetne. arra kénszeritté öket. hogy leg aláb holta után temetessék el a testét, látván hogy azt sem akarják meg tselekedni., átkozni kezdé öket, ohajtván hogy a Romaiak jöjenek el, és ályanak boszut az ö vériért, A pedig halálra méltó vétek volt, ha valakit el temettek volna azok közül., a kiket ezek a gonoszok öletének meg. ugy tettzék, mint ha fel akarták volna forditani az Isten. és a természet torvényit.


 A Romai tisztek. látván nagy egyenetlenségit a sidoknak, arra surgeték vespásiánust, hogy menne hamarjában ellenek, addig, amég meg nem egyeznek egy másal. de ez a bölts Generalis azt felelé nékik. hogy még várni kellene, és az Istenre kel hagyni. a ki gyözedelmet akarna adni a Romaiaknak. nagy munka, és vér ontás nélkül., mentöl továbra halasztanák., annál inkáb nevekednék azö bátorságok, és egyenetlenségek. és mentöl inkáb magokot fogyasztanák., annál könyebé tennék a gyözedelmet. idövel bé is tellyesedék vespásiánusnak ezek a szavai, minden nap sok számu sidok jönek vala azö taborára, akik a Buzgok. kegyetlenségek elöt szaladnak vala el, Ezek a gonoszok. vivék végben. mondgya Josef. a mi 
 annak elötte régen. meg vala jövendölve, hogy Jérusálem. és a templom el égettetik azután, hogy a városba az egyenetlenség lészen., és hogy azok, a kiknek leg inkáb kelletet volna tisztelni az ur házát, ugyan azok azt meg fogják ferteztetni Istentelenségekel. Meg lehet látni Zakariasnak XI. XIII és XIV részeit. a melyekre it, ugy tettzik hogy Josef figyelmez 


 Giskálai János. a mint már azt láttuk, a zélátorok közibe adta vala magát, és azt akará hogy ö parantsollyon nékik, de a több fök, mind irigységböl. mind tartván attol is hogy olyan kegyetlen., és nagyra vagyó ember parantsollyon nékik mint János, azért meg oszlának magok közöt, Jánosnak meg marada a maga serege, és a töb fök. azoknak parantsolának., akik öket fejeknek üsmerék lenni., ez a két rész mindenkor tartalékba volt egyik amásikátol., de ritkán verekedének egy másal., hanem minden erejeket a nép ellen forditták. a volt jóbb a ki inkáb prédálhatá


 Az alat a még a sidok öldöklék egy mást Jérusálembe, és vespásiánus halogatásba vala. hogy öket jobban meg gyözhese, Néro császár meg hala, és az ö halála igen nagy meg oszlásba veté a birodalmat, ezt a fejdelmet a Romai nép meg utálta vala kegyetlenségiért, és 
 bolondságiért még élt. amidön tudtára adák. hogy vindex galliába. ellene támadot volna. Gálba pedig spanyol országba, a Gálba része tsak hamar meg erösödék. közönségesen. a Gubernátorok. és anap nyugoti hadak meléje állának, ki vévén Clodius Macert. az Afrikai Gubernatort. és verginius Rufust. a felsö német országnak Gubernátorát. verginius meg veré vindexet. és a maga hada ötet Császárnak kiáltá. de ö tellyeségel fel nem akará venni ezt a méltoságot, mind ezek a támadások nagy ijedségbe veték Nérot, a szándekja a vala hogy Egyiptumba menyen. Nymphidius sabinus a pretoriana militiának prefectusa. arra vevé a maga seregit. hogy hagynák el a Néro részit és üsmernék Gálbát császárjoknak. Trigellinus maga. a ki kezdöje volt mind azoknak avétkeknek. a melyekért Nérot gyülölték. ötet el hagyá és el árulá,

Néró pediglen. fel ébredvén éjfél tályba. meg ijede azon. hogy a test örzöi el hagyták volna. ötet. és hogy már prédálnák a házát. fel kelvén egy nehány kapura mene zörgetni. de senki meg nem nyittá néki, azután olyat kerese valakit. a ki ötet meg ölné. de senkit olyat nem talála, el vették [el-vették] volt tölle még a skatulyát is a melybe méreg volt. azt is gondolá hogy a Tiberis viziben ugordgyék. végtire azt választá magának hogy valahová el rejttse magát., és anyi idöt sem adván magának hogy fel öltözék, egy ó köpenyeget veve magára, egy rosz lora fel üle. és Romábol ki mene, az ábrázattyát bé takarván egy keszkenövel, a kiséröi pedig négy szabadosibol állottanak, a midön pediglen a szabadosának faonusnak a házához közel volnának, a lovokrol le szállának. és a nagy utat el hagyván, tsipkés és bokros ösvenyen kelleték menni a házig. a ház fala mellé érkezvén. faonus arra kéré. hogy bunék egy gödörbe, a honnét fövenyet huztak volt ki, de nero felelé. hogy nem akarná magát el temetni még éltiben, a nádak közi rejté magát és a földre le feküvék hogy észre nevegyék. addig a még a ház falán egy lyukat tsinálnának. a még lévén, azon a lyukon bé vivék, és a leg közeleb valo házba tevék. a hol tölté az éttzakát. es a más napot a mely 11 junÿ volt

Azonba pedig a tanáts Romában esze gyülvén, Gálbát CSászárnak üsmeré lenni, Nérot pediglen mindenek ellenséginek kiálták, a tanáts azt parantsolá, hogy a régi szokás szerént büntetnék meg, az az, hogy a piatzra vontzolnák mezitelen. a fejit egy fa oszlophoz kötnék és addig korbátsolnák amég élne. aholt testet a Capitolium kö sziklájárol le vetnék. azután egy horogal a folyo vizig vonnák. és avizbe vetnék, tsak hamar meg tudák hogy hol volna, egy századost küldének el vitézekel. hogy fogná meg elevenen, Néro meg tudván hogy atanáts mire itélte volna, ki huza két nagy kést. és ismét viszá tevé. mondván hogy volna még ideje. Azután parantsolá hogy egy sirt ásnának néki, vizet készittsenek. hogy meg mosák ötet. és fát hogy meg égesék., azt hagyá mindenek felet. hogy ne hagyák a fejit el vinni., mind ezeket sirva parantsolá., mondván gyakorta. hogy kel illyen jó musikásnak el veszni! végtire meg tudván. hogy tsak hamarjában meg fognak ötet. egy kést üte amaga torkába., segitvén arra amaga iró deákja, még életben vala amidön a százados el érkezék hogy meg fogja, ez atiszt ugy téteté mint ha segittségire ment volna. de Néro rettentö szemeket vetvén reája. mondá néki, már késö.hogy vagyon a hit. amelyet nékem fogadtál. és ezel ki mula a világbol., harmintz egy esztendös korában. uralkodásának tizen negyedik esztendejében


 Vespásiánus azonban, a Jérusálem meg vételéhez készül vala. de elsöbe a körül valo eröségeket. magáévá akará tenni., a Gadára béliek hozá küldének titkon, arra igérvén magokot, hogy a kapukot meg nyittyák néki, negyedik marty bé mene avárosba. a pártosok pedig a kik benne valának. tsak akor vevék észre. amidön a Romaiakot laták. mind azon által vala anyi idejék. hogy meg ölheték Dolesust. a ki a Romaiakert küldöt volt, és avarosbol ki szaladhasanak, de placidus utánnok menvén, egy faluban sokakot le vága bennek, a többi pediglen a jordánon által akarván meni. sok számu más sidokal., a viznek nagyon valo meg áradása. meg tartoztatá öket., placidus pedíg utánnok lévén. tizen öt ezeret levágata bennek, nem számlálván sok számuakot olyanokot. kik a jordánban veszének. placidus azután fel járá az egész tartományt. és az engedelmeség alá hajtá., meg tudván pedig azt. hogy sok számu sidok volnának hajokon a meg holt tengeren, reájok mene. és fel darabolá öket,. azután egy nehány városokot meg vevé. és olyan sidokot teve azokba hogy örizék, akik szabad akaratbol adák magokot a Romaiak mellé.

Vespasiánus viszá tervén Csézareába. azon vala hogy meg erösittse a körül valo helyeket., és azokba hadat tegyen, A husvét innepében, amely ebben az esztendöben hetfön. negyedik 
 aprilis esék. agyilkosok. a kik Massáda kastélyában valának. Engaddi kis városra ütének, és közel hét száz személyt meg ölének, töbire aszonyok., és gyermekek valának, a ferfiaknak nem lévén anyi idejek hogy fegyvert foghasának. el szaladának, agyilkosok avárost fel prédálák, ugy akörül valo helyeket is, az ö számok. minden nap nevekedék, Judéa minden féle prédálas alat vala, az meg oszlás mely Jérusálemben uralkodék, minden tartományokra el hata, szintén ugy. valamint az emberi testben., amidön valamely fö résziben nyavalya támad. az el hatt atöbb részekreis, atolvajok afalukot el pusztitván, a pusztában esze gyülekeznek vala., és egy nehány seregekböl álván, a városokban is menek vala prédálni a honnét siettségel ki mentenek, még minek elötte a lakosok. ellenek fegyvert foghattanak.

Az esztendönek vége felé. vespásiánus meg tudván, a vindex pártolását. spanyol országba, és atöb tartományokba valo háboruságokot., és elöre el látván, hogy mind ezeket atámadásokot más többek fogják követni, táborba szálla. és olyan rendeléseket tön, hogy mentöl hamaréb el végezhese ahadakozást., de atél ellenkezvén szándékával., akis varosokba. örzököt téve, A tavasznak kezdetin Antipátridában mene., akörül valo helyeket fel prédáltatá, és fel égeteté. hasonlo képen bánék Thamna körül., azután lidda. és jamnia ellen mene. ez a két eröség magokot fel adák, az ötödik légiot Emmausba tévé. és ot egy tábor helyt, meg erösite kö falal., 
 ez aváros tsak három mély földnire volt Jérusalemtöl. harmadik junÿ pedig Jérikoban érkezék. hét mély földnire Jérusálemtöl, avárost tsak nem pusztán talalván., oda is örzöket teve, azután Idumeában menvén. ót prédáltata, holmi eröségeket meg veve. és egy nehány sereget hagya ót. hogy élödgyenek, nyerekedgyenek,

Vespásiánus minek utánna az egész Judeát, és Galileát maga alá tette volna csézáreába viszá 
 tére. hogy készülhesen az egész erejével. Jérusálem ellen meni. De a Néro halálának hirét meg tudván. a meg tartoztatá, meg akará látni hogy annak mitsoda ki menetele lene, és nem akara semit kezdeni, új parantsolat nélkül., Ez igy lévén, a sidoknak egész esztendö adaték ahadakozáshoz valo készületre, vagy a Romaiak kegyelmeségihez valo folyamodásra. de nem hogy azt az idöt jóvókra forditoták volna, hanem arra forditák. hogy magokot fogyaszák ronttsák. és abban a fö városba. ujab részekre oszollyanak.


 Simon a Giorás fia. ifiu, és bátor lévén, ha anyi tsalárdság nem volt is benne, mint a 
 Giskálai Jánosban. de vakmeröb volt. és leg aláb olyan kegyetlen. Ez igen meg 
 külömböztette vala magát a Cestiusal valo verekedésekbe. és prédálni kezdvén az Iduméai tartományt, Ananus mindenüt kergeté, és arra kénszerité hogy a Massáda kastélyába zárkozék. De a tolvajok akik azt a kastélyt birták. tsak a kastélynak az also részibe fogadák bé., nem merének nékie hinni, Ananus halála után, néki különös hada volt, akivel mindenüt fosztot prédált, a prédát pediglen a fáran patakának barlangjiban zárja vala, az ö leg nagyob szándékja avolt, hogy Jérusálemet magáévá tehese. A zélátorok pedig tartván töle, meg akarák elözni. és hartzot állának véle, a melyet el vesztvén. Jérusalemig kergeté öket, de simonak nem lévén több husz ezer emberinél. nem meré avarost meg szálani

Azt gondolá. hogy elsöben magáéva tegye Iduméát. ellene mene tehát az egész hadával. az Idumeusok. eleiben menének, és a hartz regeltöl fogva. estíg tarta. a gyözedelem egy aránsu volt közöttök. simon Náim városában mene, a melyet meg erösitette vala. az Idumeusok pedig a magok házokhoz viszá térének. kevés idö mulva simon viszá tére nagyob erövel, és táborba szála. Thékué város mellé, Éléázárt pedig a Herodion kastélyában küldé, hogy tanátsollya a benne valoknak. hogy adnák keziben a kastélyt, Éléazárt eleinte mindgyárt jól fogadák. mert nem tudták okát követtséginek. de mihent meg tudák, a kastélyba valo örzök fegyvert vonának hogy ötet meg ölyék. mint hogy pedig el nem szaladhata. a kö falrol le ugrég a völgybe és meg hala,

Az Iduméusok meg akarván igazán tudni a simon hadának szamát, erre valo nézve olur városábol a hol az Idumeusok tabora vala. Jakabot. egyikét a fejek közül simonhoz küldék. a ki azt igéré simonak. hogy a hazáját keziben adná. tsak hogy tiszteletben tarttsa ötet. simon sok ajándékot ada néki. és viszá küldé, a ki viszá érkezvén a fö tisztekel azt kezdé el hitetni, hogy a simon hada sokal feleseb mint sem ök gondolyák. azután atöb aláb valo Iduméusoknak. azt jovallá, hogy sokal hasznosab volna a nemzetnek. neki meg hodolni mint sem bizonytalan gyözedelmü hartzot állani, meg izené simonak. hogy miben volna adolog, és hogy ideje volna közeliteni. simon mihent meg mutatá magát az Idumeusoknak, Jakab a maga seregivel el szalada, ez anyira el remité az egész tábort, hogy minnyájan szaladni kezdének.


 Simon illyen formában ura léven az egész Idumeának. egyenesen Hebronba mene. ahol 
 igen sok élést talála. azután keresztül mene az egész Iduméán, a hol igen sok pusztitásokot vit végbe. mível. a maga hadán kivül. negyven ezer ember vala véle, ezek mindenüt prédáltak. égettek, és ugy tettzik. hogy a rosz tselekedetben gyönyörködtek, A zélatorok igen nehezen tekinték. simonnak mind anyi szerentséit: de nem mérének nyilván hadakozni véle, hanem tsak leseket hánnak vala néki, és így el fogák feleségit. és sok tselédit. és gyözedelemel vivék Jérusálembe. Simon nagy siettségel oda mene, de meg nem vehetvén avárost. a kiket kaphatá azokot mind le fogá. száz féle képen kinoztatá öket, némelyeket meg ölete. némelyeknek kezeit el vágatá. és Jérusalembe viszá küldé, meg esküvén hogy a szerént fog bánni Jérusálemnek minden lakosival. hogy ha a feleségit viszá nem küldik. a nép, és a zélatorok ezen fenyegetéstöl meg ijedvén. a feleségit viszá küldék. azután eltávozék Jérusálem tályékárol, és Idumeában viszá tére, hogy el végeze. ami még ót prédálásra maradot volt.


 Vespásiánus meg tudván a Néro halálát. és hogy Gálbát tették volna helyében Császárnak. 
 a fiát Titust hozá küldé. hogy venné parantsolatit [parantsola tit]. a sidokal valo hadakozás iránt. és hogy köszöntené nevével., Agrippa király is el mene véle. hogy köszöntené az uj császárt. de mint hogy tél volt. és nagy hajokon valának. Ákáját még el nem haladták vala, a midön meg hallák Gálba öletésit. hét holnap, és het nap után valo uralkodásának. és hogy Othont tették volna helyében., Agrippa nem hajtván erre a változásra. követé uttyát mind Romáig.: de Titus. mint egy menyei sugarlásbol., viszá tére azonal. az Attyához. Csézáreába,


 Vespasiánus meg indula Csézáreábol, hogy mind egészen meg hodittsa. a Jérusalem körül valo helyeket és meg vevé Bethelt. és Efremet., azokban örzöket hagya. és az után Jérusalemhez közelgete. és ezen uttyában, igen sok számu sidokot ölete. vagy fogata meg, Ceréális. egyik a fö tiszttyei közül, nagy pusztitásokot teszen vala a felsö Idumeában., a ki meg vevé. és fel égeté a hires Hebron városát., illyen formában az egész Judea. a Romaiaké volt. ki vévén Jérusalemet. Massáda. Herodion. és Makeronta kastélyit

Vespásiánus meg hodoltatván Jérusálem körül valo helyeket. Csézáreában viszá tére. ahol meg vivék néki a hirét, hogy Othon a Császárságra emeltetvén vitellius ellen mene, a kit is császárnak tették volt. a országban valo légiok, Othon pedig nagy siettségel adván hartzot vitelliusnak, ahartzot el vesztette, és azután magát is meg ölte. és hogy vitellius egyedül valo CSászára volna abirodalomnak, Mucianus. a syriai Gubernator. és magais vespasianus ötet Császárnak üsmerék valamint mások. és a légiokal is letéteték néki ahitet, Josef pedig azt 
 erösitti, hogy vespasiánus igen nehezen üsmeré Császárjának, szomoruán látá hogy 
 vitellius magának foglalta volna el abirodalmat, mint ha azt. el foglalhatná akinek tettzik., keserüségel látá hazáját abban az állapotban., azért is nem gondolkodhaték semi más dologrol., nagy kedve lett volna. meg segiteni hazáját, de mind atávul valo léte. mind atélnek ideje. meg nem engedék néki hogy véghez vihese. azon kivül is nagy változások. történhetének, minek elötte olosz országban érkeznék.


 Azonban pedig a vespasiánus hada, szabadoson beszélnek vala magok közöt az ország dolgárol. egy más szemére hányák vala késedelmeségeket. és hidegségeket. mint ha nékik nem 
 volna anyi hatalmok hogy Császárt tegyenek magoknak., valamint anémet országi légiok. 
 vagy mint ha. vespásiánus nem érdemlené meg sokal jobban azt a tiszteletet, mint othon., és vitellius. illyen formában beszélgetnek vala a Csezáreába valo vitézek. de meg elözék öket 
 az Alexándriába lévök., mivel vespásiánust Császárnak kiálták. elsö julÿ, a maga hada pedig harmadik julÿ ötet Császárjának üsmeré., tizen ötödik julÿ pedig az egész syria CSászárnak üsmeré, Muciánus. a syriai Gubernátor, és a több fö tisztyei, arra kérék. hogy 
 vitellius. ellen vinné öket, de elsöben bizonyos akara lenni. az Egyiptumiak. és az Alexandriaik hüségiben., ezért is levelet ira Tibérius Alexandernek., a ki Gubernátor volt, és a ki mindgyárt hüségire esketé a légiokot, és a népet. ennek az új császárnak, végtire az egész nap kelet Császárnak üsmeré nagy örömel.


 Kevés idö mulva. vespásianus Berythbe mene. a hová sok tartomány béli követek menének hozája, koronákal,, és engedelmes levelekel, ót nagy gyülést. tarta., és minek utana ditséretet adot volna a Josef bátorságának. és elé beszélette volna. mi modon jövendölte meg néki a birodalmat. még Néro életében, fel szabadittá ötet, Titus jelen lévén. és kedvezvén Josefnek, mondá vespásiánusnak, Hogy ha a josef fel szabaditása. az ö jóságához valo méltó tselekedet. a meg. az igasságához valo mélto tselekedet volna, meg adni nékí a betsületet is. el rontván a lántzait. hogy abban az állapotban légyen, mint a melybe volt rabsága elöt. mivel el szokták volt rontani a lántzát annak, akit igaságtalanul tették volt lántzra, vespasianus jová hagyá ezt a tanátsot és mindgyarást el törék az ö lántzait.

Mind ezek a nagy változások alat, a sidok egy más ellen hadakoznak vala, és az ö belsö meg oszlások fogyaszttya vala öket. Simon a Giorás fia, jérusalem vidékin nagy pusztitásokot 
 viszen vala végben, A zélátorok pedig avárosba mindenre szabadságot adnak vala magoknak, A Giskálai János, a ki az ö részeken volt. még többet teszen vala, ezeknek rosz tselekedetekhez, ezek bé tölték avárost prédálásal, gyalázatal. erö szakal., Ezek. a leg gyalázatosab, és oktalan állati tselekedetekböl is. mulattságot. és játékot inditanak vala, Ezek aszony köntöst vesznek vala magokra, magokot fel ékesittik, és meg festik vala, valamint az aszonyok., ugy tettzék mint ha Jérusalem. az utálatoságnak. és a ferteztetésnek helyévé vált volna

végtire a meg oszlás közikbe szivárkozék, mivel némely Idumeusok a kik a János részin valának irigyelvén hatalmát. és nem szenvedhetvén kegyetlenségit., ellene támadának., meg verekedének a népivel a kik közül sokakot meg ölenek., a töbit az udvarházig üzék, a melyben Janos lakot. onnét ki verék öket. a templomig üzék, azután viszá térének, és fel prédálák az udvarházat., A buzgok, a kik akoron el valának szélyedve a városon. a jános vitézi mellé állanak. akik a templomba vették vala magokot, János pedig készül vala., hogy a népre ki üssön. de véghez nem vivé szándékját

Azonban pedig a nép tartván attol. hogy János ki ne ütne reájok a templombol., és fel égese varost. erre valo nézve esze gyülekezék az áldozo papokal, had láthasák. mit kellesék tselekedni, az Isten meg engedé. hogy ebben a gyülésbe. olyan orvosághoz fogának, a mely veszedelmeseb volt anyavalyánál, azt végezvén el, hogy simonért. a Giorás fiáért küldgyenek. a ki ötet meg segittse János ellen, a fö pap Matthias., jonak tartá ezt a tanátsot, meg nem látván elöre. hogy még mik követhetik, és ötet küldék követtségbe simonhoz, Simon kevélyen felele nékik. és ugy mint urok, mondván, hogy meg adná kéréseket., és azonal bé mene avarosba. anép nagy örömel fogadván., ez Aprilisbe volt. Simon eröseb lévén a nép segittségivel, tsak hamar meg akará venni a Templomot. a hol János. és a buzgok valának, de viszá üzék ötet nagy vesztésel.

Simon tsak hamar ki nyilatkoztatá kegyetlenségit a Jérusálemiak ellen. a kik a varosokba 
 fogadták vala, és a kik szabadok levén, rabság alá adák magokot. Az Atyafiság, baráttság. és más köteleségek. a melyek egymáshoz köteledzik az embereket, meg nem tartoztathaták ötet attol. hogy meg ne véreze kezeit. A közönséges vétkek, és rend szerént valo gonoszságok, a közönséges, és az üsméretlenekel. valo gyalázatal és bestelenségel valo bánás, és mind ezeket az elméjiben, tsak félénk. és bátortalan gonoszságnak tartá lenni, ö olyan dolgot kivánt. a mi égre kiálto legyen, lábai alá akará tapodni a termeszetnek, baráttságnak. és az egyeségnek köteleségit.


 Vespasiánus Berythböl Antiokiában mene, és Muciánust hadal olosz országba küldé vitellius ellen. Más felöl pedig Primus, a Mésiai Gubernátor vespasiánus részire álván. olosz ország felé indula a hadával. meg veré a Cecina hadát, a kit vitellius eleiben küldötte vala Romában mene. vitelliust meg gyözé, és vespásiust császárnak kiáltaná, Más nap Mucianus is avárosba érkezék. meg tartoztatá a primus vitézinek kegyetlenségit, akik meg akarák ölni mind azokot, kik vítéllius részin voltanak., az után a nép eleiben vivé Domitiánust, a vespasiánus fiát. és keziben adá a birodalomnak igazgatását. amég az Attya a császár el érkeznék. Ez igy lévén az egész birodalom Császárnak üsmeré vespásiánust, és a békeség viszá tére Romában. és atöbb tartományokba, tsak éppen sido ország marada a pártolásba.


 Antiokiábol vespasiánus Alexandriába mene, a hol minden tartományokbol valo követek köszönték ötet. Az alat a meg olosz országba készülne. és Titust a fiát rendelné hogy Jérusálemet meg szállya. a sidok dolga. hová továb inkáb fel zavarodék. Éléázár, a simon fia. 
 papi ágbol valo. értelmes és bátor ember vala. ez leg elsö renden valo volt a buzgok közöt, a még a Giskálai János meg nem egyezet volna vélek, akoron egy harmadik részt igyekezék fel álitani Jérusalembe, erre valo nézve egy részit a zélátoroknak magához hoditá. és el foglalá a templomnak belsö részit, az az. a papok rekesztésit., Jánost. és a Zélatorokot, az Izrael udvarában szoritá, és mindenüvé örzöket teve. és a kapukra rakatá a népinek fegyvereit. hogy szükségbe el távoztassa azokot. kik a jános részin valának, mind azon által bé fogadgya vala mind azokot kik az áldozatra mentenek. mivel leg inkáb. az ajándékokbol., és a templomba talált eleségekböl élödtenek,


 Éléázár látván hogy keveseb számu hada volna, nem mére Jánosra ütni. aki eröseb volt. Jánosnak ha feleseb hada valais, de nem örömest akara meg verekedni. Éléázáral. a ki eröseb helyt volt. mivel a papok udvara vagy rekesztése. felyeb volt, a nép rekesztésinél, mind azon által az ö bátorsága nem engedé hogy nyugodalomba maradna, gyakorta meg verekedék az Éléazár seregivel. és a templom minden nap meg fertezteték a halotak vérivel. Más felöl. Simon aki a felsö várost és az alsot is birta. annál is bátrabban ostromlá jánost. mert e középbe lévén. Éléázárnak is meg kelleték felelni. Azonba pediglen. János. anyival eröseb helyt volt Simonál. a menyivel Éléazár eröseb helyt volt jánosnál. mivel a templom felyeb volt avarosnál. valamint a templomnak belsö része. felyeb volt. a külsö kerületinél Ez igy lévén. ez a három rész. mindenkor vigyázot egy másra. Éléazárnak nem volt több, két ezer négy száz 
 vitézinél, Jánosnak hat ezer vala, és simonak tiz ezer. öt ezer Iduméusokal együt. Simon 
 nem volt szükségbe az élés iránt. mivel a varost ö birta. János magának szerzet a népet prédalván. Éléazár pedig parantsolván az ajándékokbol. a melyeket ajánlanak vala a templomnak. azokbol részelteté a maga embereit. akik gyakorta meg részegedtenek.

A midön Jánost, mind simon. mind Éléazár egy szers mind ostromlák, akor a hadát két részre oszttya vala hogy ellene ályon mind egyikének mind a másikának. A midön pedig tsak simonal volt dolga. olyan kor sokad magával üt vala avárosra. és a menyi eleséget el vihetet. el vitte, és el égette. a mit el nem vihetet. simon pedig hogy Jánost ki fogyasza minden eleségböl., fel égeté az élés házakot, mint ha esze beszéltenek volna hogy a várost éhségel ölyék meg, el vesztvén a sok eleséget, a mely elegendö let volna egy nehány esztendökre, Anyi ellenség közöt. a Jérusálemi nép olyan volt mint egy olyan martalék, a melyet. egy nehány vad állatok szaggattyák, ki ki a maga részire.


 János abban a szándékba lévén hogy el foglallya a templomnak belsö részit, a melyben Éléazár volt, el végezé magában hogy meg ostromolya, erre valo nézve fa tornyokot akara tsináltatni a Cedrus fábol valo gerendákbol. a melyeket Agrippa király hozatta vala nagy munkával és költtségel atemplom számára. János a tornyokbol akará rontatni a templom belsö falait. de az Isten meg nem engedé hogy véghez vigye szándékját. mivel a Romaiak meg szállák avárost minek elötte a tornyok el készülhesenek.


 Azon idöben, a melyben vespasiánus meg indula Alexandriábol olosz ország felé a tavasz 
 kezdetin., Titust onnét el küldé aleg jóbb hadaival. hogy Jérusálemet meg vegye. és el 
 pusztitaná. Titus meg indulván Alexandriábol, egy nehány napokig tarto nehéz utozása után csézáreában érkezék, ahol még uj hadakot vára magához


 A három legion kivül a kik vespásiánus alat szolgáltanak. még a tizen kettödik legio is mellette volt. ezel a sidok igen roszul bántanak vala Cestius idejében. azért igen kivanták hogy boszut alhasanak rajtok. Titus az ötödik légiot Emmáus felé küldé. és a tizedikét Jérikó felé. és maga meg indula a más két legioval., ezeken kivül husz gyalog, és nyoltz lovas regimentek követék ötet, ezeket a szövettségbe lévö királyok adák melléje. két királyok is kisérék ötet. Agrippa volt az egyik., igen sok szeretsenek is valának véle., és sok olosz országi fö renden lévök. akik Titus láttára. hirt, nevet akarának magoknak szerezni.


 Imé mitsoda rendet tarta a Romai had az uttyában. Elöl jároba az idegen hadak mentenek, ezeket követé egy sereg ásoval, kapával. és féjszivel. ezek az utakot egyenesitették. és szélyesitették. ezek után mentenek a tábor mesterek, és utannok a fö tisztek szekerei, terhes lovai. a kisérökel., Ezek után ment Titus a test örzökel, és más több válogatot vitézekel, utánna ment egy sereg lovas. a vár vivo eszközök és szerszamok elöt, a melyekét követék a Tribunusok, és a Cohorsok fö tiszttyei válogatot vitézekel. Ezek után vitték a sasos zaszlot. környül véve a légiok zászloival, és trombitások elötte. Ezeket követek a légiok, egy sorjába hat hat vitéz, utánok mentenek a légiok szolgai abágásiával. leg utollyára amarkotányosok.a mester emberek valának az öket örzö seregekel, Titus illyen rendel érkezék Gofnába, és más nap Gabaába. három mely föld, és hat száz lépésnire Jérusálemhez. mind ezeket joseftöl tudgyuk, a kinek vespásiánus meg parantsolta vala, hogy Titus mellet legyen.


 Ez Aprilisnak az elein volt. ahusvét Innepe közelitet. erre valo nézve. véghetetlen idegen sidok gyülekeztek vala Jérusálembe. avilágnak minden résziröl. fö képen az Eufrátesen tul 
 valok, mivel a sidoknak elei oda küldöttek vala segittséget kérni, gondolván hogy anap keleti sidok fegyvert fognak mellettek a Romaiak ellen, ez igy lévén az Isten meg engedé azö igasságos boszu állásábol. hogy tsak nem az egész sido nemzet Jérusálembe gyülekezék, mint egy tömlötzbe, a husvéti Innepre, amelyben harmintz hét esztendövel annak elötte meg ölették vala a kristus Jésust. Az a rettentö sok ember. akikel tele vala aváros, tsak hamar. éhséget. és dög halált okoza, el lehet itélni annak sokaságát. amidön josef azt mondgya hogy amég avárost vitták tizen egy száz ezer ember holt meg.

A sidoknak fegyverek elég volt. söt ollyan lövö eszköziis valának. a melyeket Cestiustol 
 nyerték vala, Josef azt mondgya hogy volt nékik töb három száz balistanál, a melyekel nyilakot. és dárdákot löttenek, és negyven olyan szerszám, a melyekel köveket löttenek. de tsak igen kevéssé tudtanak ezekel élni. Eleségek anyivolt hogy sokáig bé érhették volna ha magok el nem égették volna az élés házakot., halhattuk ide fellyeb hogy simonak. Jánosnak., és Eléazárnak mitsoda hadai valának avárosba. A nép pedig mind bátor, mind hü vala, de tudatlan volt a hadi dologba, A maga életiért. szabadságáért, Templomáért. feleségiért. gyermekiért hadakozot, A fejeség, a kéttségben valo esés. meg vetteté véle a veszedelmet. nap keleten eröseb város nem volt Jérusálemnél. aváros két hegyen feküt, anak az ö fö eröségi. három kö falai. a templom. az Antonia tornya. a kástély. mind ezek anyi eröségek valának. amelyek igen meg bátoritták a benne valokot. és ugy tekinték avárost, mint olyat. amelyet nehez volna meg venni.


 Titus Jérusálem eleiben érkezvén, meg akará maga visgálni avárost. hat száz lovasal. még tsak a sisakját sem akará fel tenni. vagy egy paist venni, gondolván, hogy mihent ötet meg 
 láttyák, a nép aki abékeséget ohajttya, a pártosok ellen támadna, és néki meg nyitaná 
 akapukot. A mint avároshoz közelitene szoros, tövises bokros. és gödrös uton. egy szers mind sok számu sidok rohanának reája, és el választák tölle a lovasait, és nem engedék hogy azok a kik hátul volnának. az elsöbek után siethesenek, Illyen formában Titus igen kevesed magával marada. el lévén rekesztve a seregitöl. se elé, se hátra nem mehete, a kiséröi hátra lévén nem tudták hogy mitsoda veszedelembe volna. gondolák hogy talám viszá tért volna, ö magok is viszá térének. illyen nagy veszedelembe Titus gondolván hogy a meg szabadulásnak reménsége az ö bátorságán állana. alovát az ellenség közi ugrattya, és magának utat tsinál a kardgyával. és kiálttya a töbinek hogy ötet kövesék. ha szinte nem vala is fegyverbe öltözve. és tsak kevesed magával., de meg ölé mind azokot kik hozája közelitének. és keresztül ment azokon a sok sidokon, kik környül vették vala. Az Istennek láthato gond viselése volt rajta. meg nem engedvén hogy a rettentö sok nyil, és dárda melyeket reája löttenek meg talállya ötet, és a táborára leg kiseb seb nélkül tére viszá. és tsak két emberit veszté el


 Ez a kis gyözedelmetske fel emelé az sidok bátorságát, és olyan reménséget ada nékik. a mely veszedelmekre fordula. mivel még jobban meg keményité öket szándékjokba, A következendö éttzakán az Emmausba lévö légio el érkezvén. Titus jó hajnalba scoposig közelgete. nyoltz száz ötven lépésnire a városhoz. ót meg szálitta két legiot, vagy is tizen két ezer embert, meg parantsolván nékik, hogy munkálodgyanak atábor helyeken, a harmadik legiot pedig a ki Emmausbol érkezet. avárostol még három száz lépésnél továb hagyá, mert e fárat lévén. had szálhason meg tsendeségben. és az ellenség ne haborgasa a munkájában. mert a Romai szokás avolt. hogy mihent a had meg szállot. a tábor helyt mindgyárt meg erösitete, ha szinte tsak egy nap maradot is azon a helyen. Ez a három legio mihent meg szálla, a tizedik légio is el erkezék Jérikobol. Titus ezt az olaj fák hegyére szálitta. a mely hegyet a Cedron pataka választtya el avárostol.


 A városba lévö három rész.látván aveszedelmet. meg egyezének. és nagy dühöségel menének erre az utolso legiora, az alat a még a tábor helyén munkálodik vala az olaj fák hegyén, nagy rendeletlenségbe hozák. a lineáin kivül üzék. és fel is adtanak volna egészen rajtok, ha Titus oda nem szaladot volna. és viszá nem üzte volna az ellenséget avárosba. A Romaiak pedig alig kezdék el ujontában a munkát. hogy az ellenség ujontába ki üte reájok, és meg szalaszták az örzöket, a kik arra rendeltettek vala, hogy örizék azokot kik a tábor helyen munkálodtanak. Titus egy darab ideig meg tartoztatá az ellenséget., a legio a ki mindgyárt szélyedni kezde. esze vevé magát. és Titus segittségire mene, a koron engedni kelleték a 
 sidoknak, és viszá térni avárosba, Hihetö hogy Tacitus ezekröl az ütközetekröl szól. amidön azt mondgya, hogy minek elötte avárost valojában meg szálották volna, egy nehány ütközet volt a Jérusálem falai és kapui mellet. a gyözedelem kéttséges volt a sidok és a Romaiak közöt, de végtire a sidoknak viszá kelleték törni. és valojában, azután kezdék avárost vini.


 Egy kevés ideig a külsö ütközetek meg szünvén, a városba ben uj hadakozás támada. 14 Aprilis. husvét napja elöt, Éléazár meg nyitatá a Templom belsö kapuját., hogy a nép bé mehesen az Istent imádni. Giskálai jános pedig sokakot a maga emberei közül a kik nem valának igen üsméretesek, és a kiknek fegyverek volt a köntösök alat. a nép közöt bé tsuztatá. akik mihent a belsö udvarba érkezének fegyvert vonának. a nép igen meg ijede. gondolván hogy öket akarnák meg ölni. és mindnyájan az oltár, és a sanctuárium mellé vonák magokot, de ezek tsak az Éléázár embereit kezdék vagdalni, a kik a kapukot örzötték el szaladának, a János emberei pedig sok más ártatlanokot is meg ölének a Templomba. illyen formában. a papok keritése. és a sánctuárium mellet valo helyek tele valának holt testekel.

Ezen idötöl fogvást az Éléázár része meg egyezék a jánoséval. az el szaladot vitézek is viszá 
 térének. és a fejekel. Éléazáral. a János részire állának. mind azon által Éléázár meg tartá magának a két ezer. négy száz buzgokon valo tiszttségit. de János parantsolattya alat. Ez igy lévén. a három rész. a kik uralkodnak vala a városba két részre szálla. ez a két részis meg egyezik vala egy másal, egy nehány orákig. a midön a Romaiak ellen kelleték hartzolni,. de annak vége lévén, egy másra fordittyák vala fegyvereket, a nép pedig ugy volt. mint akét rész közöt valo préda, János egyedül birta. mind a belsö. mind a külsö részit a templomnak, a többi mind simoné volt., a Templom, és a város közöt vala bizonyos pusztaság ahol aházak el égtenek volt, ez olyan hartz hely vala, a hol a két rész gyakorta meg verekedék egy másal,


 Titus.a hadat, a mely scoposba vala Jérusálemhez közöleb akarván hozni, meg egyenesiteté 
 a földet mely a város falaig terjede, a kertek kerületeit, abokrokot, a fákot le vágatá, a kö sziklákot el daraboltatá. az árkokot bé tölteté. és meg tisztitatá a helyt scopostol fogvást a 
 Hérodes temetö helyéig. és akigyok továig a melyet az elöt Betharának nevezték, mind ezek a munkák négy nap alat véghez menének. Azután Titus a hadának egy részivel két száz lépésnire meg szállá avárost, azon a helyen ahol a falak eszakrol. nap nyugotra fordultanak, és a több hadat a Hippika tornyának által ellenibe szálitá, tsak egyedül atizedik légiot hagyá azolaj fák hegyén. hét száz lépésnire a várostol. Ezen készület közben, Titus békeséget igére a sidoknak Josef által, de ök hallani sem akarák. Más nap a sidok ugy téteték mint ha fel akarnák adni magokot, sokan közüllök a kö falrol a Romaiakot kezdék hini. ugy tétetvén mint ha a kapukot és a várost kezekbe akarnák adni. a mint hogy némelyek a Romaiak közül hivén nékik. olyan balgatagok valanak hogy utánnok bé menének a kapukon Titus parantsolattya ellen, és midön bent volnának. egy szers mind a sidok körül fogák öket, és nagy nehezen szaladhatának ki a kapukon., Titus keményen meg akará öket büntetni engedetlenségekért, de atisztek. és avitezek addig kérék, hogy meg kegyelmeze nekik

Minek elötte az ostromokot el kezdgyék. Titus meg kerülé a várost, valogatot sereg lovasal. hogy meg lássa az ostromra valo alkalmatos helyeket, azt találá, hogy a leg alkalmatosab hely az ostromra, a fö pap Janos temetöje iránt volna, mert ót a fal leg alatsonab volna, és az elsö falat, a masodik nem oltalmazná., és hogy azt a helyt. nem igyekezték volt meg erösiteni. mert az uj város. nem vala még elegendö népes. ezen kivül még aharmadik falt is el lehetne azon ahelyen foglalni. a felsö városal együt, és azután az Antoma eröségivel a Templomot is, Ezen idö alat. Nicanor, egy a Titus jó akaroi közül aváros falaihoz közelgetvén Josefel., hogy a sidokot a békeségre hajtaná. akínek egy nyilal meg sebesiték a bal válát, Titus ezt látván fel tevé magában hogy az erejit forditaná ellenek. azután meg engedé a vitézinek hogy a külsö várost el ronttsák., a gerendákbol. a deszkákbol állásokot tsinallyanak, a melyekre a lövö szerszámokot tegyék. ezen a munkán az egész had dolgozék, ki mondhatatlan siettségel., a lövö szerszámokal pedig szüntelen löttenek a sidokra és sokan is vesznek vala el közülök. atöbbi közöt el vesze az a Jésus. a kiröl ide felyeb szollánk. és aki hét esztendötöl fogvást 
 szüntelen jövendölte a sidoknak veszedelmeket

A sidok is amagok résziröl a falakra rakták vala az ö lövö szerszámokot. a melyeket Cestiustol 
 nyerték volt. de mint hogy nem tudták jól azoknak amesterségit, sok hasznokot sem veheték. nékik pedig hasznosab volt. mikor a Romaiakra ki ütöttek. ezt pedig gyakran tselekedék, de a Romaiak mindenkor viszá üzik vala. mindenik légio elöt voltanak lövö szerszámok. A tizen kettödik legio elöt valanak a leg veszedelmesebbek. mivel ezekböl sokal nagyob köveket löttenek, a melyek oly mesze szolgáltanak. hogy nem tsak azokot ölik vala meg. kik a városbol ki jöttenek. hanem még azokot.is. kik a város falain valanak, a leg kisebik kö. száz huszon öt fontos vala. mindenik két száz ötven lépésnire el szolgált. az ö erejek pedig olyan nagy volt. hogy fel forditották azokot. kik az elsö, vagy a masodik rendbe voltanak, de a sidok gyakarta el vonák el vonák magokot elöttök. meg halván az áerben zugását. mint hogy pediglen azok akövek igen fejérek valának. még meszire meg lehete látni olyankor sok szor el kerülték, de még a sidok vigyázokot is tettek vala atornyokba. akik mihent látták hogy a lövö szerszámokbol löttenek. tudtokra adgyák vala nékik. kiáltván sidoul. Bar-ba: A fiu jö. erre a jelre a földre estenek. és a kövek feletek el mentenek., A Romaiak ezt észre vévén a köveket meg feketitették., és az után több sidok veszének el. ugy anyira hogy egy kö egy nehány sidot ölt meg.


 Dionus azt irja. hogy Jérusálembe sok olyan fold alat valo utak valának, a melyek a falak alat mentenek el. és aki menetelek, mesze volt a mezöben, a sidok azokon szoktak volt ki járni, és ha Romaiakot találtak a táboron kivül meg ölték. de vegtire Titus azokot azutakot bé 
 záratá. Azonba pediglen a Romaiak azö munkájokot követik vala. és amidön el végezték volna. egy kötel végire kötven egy darab onnot. aváros faláig hajitták. hogy meg tudhasák menyire volna azö állások, a város falátol. más képen meg nem mérheték a sidok nyilaitol dárdáitol., látván hogy a kosok el érnének a falig. a rontáshoz kezdének, a több lövö szerszámokot is közeleb vivek, és Titus három helyt kezdé rontatni a falakot. A bé rekesztet sidok látván a veszedelmet., meg egyezének, simon meg izené Jánosnak, hogy a templombol aváros segittségire jöhetne, A sidok minden erejekel azon voltak hogy el égethesék alövö szerszámokot., és az állásokot,, és hogy el távoztathasák a Romaiakot., Titusnak igen nehéz vala mind ezeket meg oltalmazni. mivel a sidok nagy vakmeröségel ütöttek ki gyakorta a Romaiakra.


 Titus az állásokra, három fa tornyot tsinaltatot volt, mindenik ötven könyökni magoságu volt, ezek magosabbak voltak a falaknál, és a bastyáknál. mint éj fél tályba az egyik torony 
 magátol le esvén. annak anagy zörgése azegész tábort fel indittá. mert azt gondolák. hogy a sidok ütöttek volna ki. azonal mindnyájan fegyverhez kapának, és nem tudván miben volna adolog, mindenik várá a Titus parantsolattyát de Titus hogy meg tudá miben volna adolog, tudtára adatá az egész tábornak, és ki ki meg tsendesedék. A sidok pedig a tornyokot fel nem égetheték. mert vasal valának bé boritva. se a dárdáknak. és nyilaknak a melyeket szüntelen a tornyokbol löttenek ellenek nem álhatának. kételenek valának meszeb távozni, akoron a kosal bizvást törhetvén a falat. nagy rést is tsinála. és a Romaiak bé menének avárosba, nem nagy eröszakal., mivel a sidok nem igen akarák oltalmazni azt afalat mert még kettö maradot vala nékik, ez így lévén az elsö keritést aváros meg szállása után tizen öt napal vevék meg. 28 aprilis


 Titus a városba szálla, és tsak egy nyil lövésnire lévén de bello a második falhoz, el végezé hogy ostromoltatni fogja, A sidok pedig el oszták magokot, hogy könyeben oltalmazhasák, János az Antonia eröségiben verekedék. és a Templomnak tornátzi felet. Simon pedig a falnak egy nagy darab részit oltalmazá., ezek gyakorta ki ütnek vala a Romaiakra. és meg verekednek vala vélek. de mindenkor vesztésel térnek vala viszá., hanem mikor a Romaiak ostromlották öket. akor inkáb valának nyertesek, leg inkáb ugyan akor mutattyák vala meg nagy buzgo bátorságokot.


 Titus parantsolá hogy az eszak felöl valo toronynak a közepe felé tennék kost, a torony tsak hamar meg mozdula. a sidok a kik benne valanak, érezvén a mozdulását, ugy téteték mint ha fel akarnak adni magokot Titusnak, azonban simonhoz küldének. tudtára adván néki hogy mint akarnák meg jadtzotatni az Romaíakot., Titus pedig félben hagyatá a fal verést, és békeséget igére nekik tsak valojában kivánnyák azt, de tsak hamar észre vévén az ö mesterségeket, ujontában el kezdeté akosal veretni. a sidok akik benne valának fel gyujták. és atüzbe ugrándozának, A torony le esvén utat nyitta a Romaiaknak, hogy bé mehesenek a második kerületben is. öt nap mulva hogy az elsöt meg vették volna, Titus bé mene tehát két ezer emberel. és mint hogy kiváná meg tartani a varost., nem akará le rontatni se a falat, se aházakot. söt meg békeséget igére a sidoknak, ha meg adnák magokot. de nem hogy azt el vették volna. hanem még reája ütének nagy vakmeröségel. és sok Romaiakot meg ölének, mivel az utzák keskenyek. és egyenetlenek lévén. a helyeket is üsmerték, mind ezek nékik sokat szolgáltak. azon kivül is aréss keskeny lévén a Romaiak azon sokan egy szers mind ki nem mehettenek., a sidok pedig minden felöl reájok ütvén, nehezen szaladhatának el.és ilyen formában el kelleték hagyni a második kerületet tsak nem mindgyárt hogy meg vették volt. A Romaíak ujontában ostromolni kezdék a második keritést. harom nap egy más után. de semit nem tehetének, hanem a negyedik napon Titus olyan nagy erövel ostromoltatá., hogy végtire másodszor viszá vevé, és azonal le rontatá az észak felé valo részit, és örzöket teve a dél felöl valo tornyokba,


 Azonba pediglen az éhség nagyobodék avárosba. apártosok kegyetlenül prédállyák vala 
 aközönséges népet, a kik egy darab idötöl fogvást. ugy mondván tsak magokban elödtek. 
 eledel nélkül, Titus minek elötte aharmadik falnak ostromához kezdgyen., idöt akara adni a sidoknak hogy magokban. és köteleségekre térjenek, meg is akará nékik mutatni az egész hadát hogy a meg ijesze öket. erre valo nézve. ahostátokba olyan helyen a hová avárosbol jól láthattak,, az egész hadát ki rendelé valamint a hartzra, és meg fizetete az egész hadnak, és élést osztogattata nékik, az egész város ki falakra. ki házakra szaladot vala hogy láthasa ahadat. A pártosok magok is azon meg ijedének Josef azt tarttya, hogy talám magokot fel adták volna, ha remélhették volna hogy botsánatot nyerhetnek a sok gonoszságért melyeket 
 követtek. ez a mustra pedig négy napig tarta. Titus látván hogy a sidok nem kapnának a békeségen. két részre osztá a hadát. hogy két helyt ostromolnák avárost az Antonia tornya részin, ezen a két helyen, két két állásokot emeltete. és mindenikén egy légio dolgozék Az alat amég azokon dolgozának, Titus aki meg akará tartani avarost. és a Templomot a vakmerö partosok. ellenzések ellen is. hozájok küldé josefet hogy jovallaná nékik hogy ne kiványák ollyan nyakaságal oltalmazni avarost. a melyet ugy kellene nékik tekínteni mint meg vett várost.

Josef tehát meg kerülvén avárost., és egy magos helyre álván. a hová a nyil nem szolgálhata, 
 és a honnet a sidok. meg halhaták beszédit, Arra kezdé öket inteni,. hogy lennének szánakodásal magokon. a Templomon, és ahazájokon, és ne legyenek ezekhez, a melyeket oly kedvesnek kellene tartaniok. nagyob kegyetlenségel. mint sem az idegenek, a kik ezeket meg akarják tartani, azt igéré nékik, hogy mindent remélhetnek a Romaiak. kegyelmeségitöl., Elejekbe adá, hogy lehetetlen volna nékik ellenek állani, és hogy mit várhatnak magokra. ha avárost erövel veszik meg, Ha szint elegen volnának ís. elegendö hadi tudományok, bátorságok volnais. de rövid idö alat az éhség meg emészti öket.: Hogy nem kellene magoknak hizelkedni oly ok nélkül az Isten segittségivel, minek utánna ötet meg bántották volna gonoszságokal.: Hogy a nem tsak egy szer történt meg, hogy az Isten meg boszonkodván népinek hamiságán, az idegenek keziben adta a szent várost., és a Templomot,: ök magok tudhattyák hogy mi történt Sédécias idejében: Hogy ök nem volnának aláb valo gonoszok az Isten szemei elött. mint az akori sidok: Hogy az Isten ugy mondván kedvez a Romaiaknak, mivel a siloé tsorgoja. és a város körül a több vizek. igen meg apadtak volt aprilisig. noha természet szerént addig kelletet volna leg bövebnek leni, a míolta pedig a Romaiak meg szállották a várost, avizek böségel folynak; Ez a tsuda meg történt volt akor is. a midön a káldéusok meg vevék avarost Nabugodonozor idejében Sokan azok közül kik a bástyákrol halgaták a josef beszedit., meg tsufolák ötet, mások bestelenségel illeték, némellyek meg dárdákot hajigálának hozája, öpedig még ezek után. nagyob indulatal követé beszédit, mint annak elötte:, de mind ezekre meg nem hajola a sidok elméje. hanem a nép közül sokan avárosbol ki menének. és Titusnak meg adák magokot, sokan a mi leg drágáb joszágok vala el adák valamely kevés aranyon. a mely aranyat el nyelék., ne hogy a pártosok el vegyék töllök. és a midön avároson kivül voltanak, tudták hol keresni az el nyelt aranyat. Titus meg engedé nékik hogy oda menyenek ahová nékik tettzik. minden bántodás nélkül, apártosok pedig azt meg tudván. és gyanoságba esvén. örzököt rendelének akapukra. meg parantsolván hogy senkit ki ne botsásanak, meg ölik vala mind azokot akikre leg kiseb 
 gyanoságok volt hogy el akarnának szökni Gyakorta a szökésel vádolák a gazdagokot és a fö renden lévököt, noha arra leg kiseb okot nem adának, és egy hamis bizonyságnak vádolására, jános el veszi vala joszágát. azután Simonhoz küldé hogy fosztaná ki mindeniböl., mivel e szerént oszttyák vala fel magok közöt a mások joszágát. és mint egy jádzanak vala a nép életével. és vérivel.


 A szegények, a kiknek sok tselédgyek vala, és a kik nem szaladhatának ki avárosbol. feleségekel. és gyermekekel. kételenek valának ót maradni, és nem szenvedhetvén az éhséget amely öket emésztette. éttzaka ki mennek vala a völgyekbe a hova atábor el nem terjedet volt, hogy holmi füvet, és gyükeret szedgyenek eledelekre, Titus ezt meg tudván. és hogy még aváros béli hadi emberek is mennének ki atöbivel., azokba a helyekbe lovasokot tett lesbe. akik napjába öt százat is el fognak vala benek, és némelykor töbet is, a szükség, és kinzástol valo félelem arra kénszerité némelykor azokot a nyomorultakot. hogy magokot oltalmazák, olyankor pedig nem vala abban mód hogy szabadon botsásák az olyanokot a kiket erövel fogtanak meg, azis nehéz vala hogy anyi rabot tarttsanak, Titus tehát hogy meg ijesze a sidokot. meg ostoroztattya. és fel fesziteti vala öket aváros láttára,, a Romai vitézek pedig ezekhez több kinokot is tesznek vala, ugy anyira sok volt a számok azoknak a kiket el fogdosnak vala, hogy alig gyözték keresztet tsinálni nékik,, és helyt talální a hová a kereszteket fel álittsák

A pártosok mind ezekre. még nagyob dühöségel kezdének lenni, és azt hiteték el a népel. hogy a Romaiak, mind ugy bának azokal, a kik hozájok szaladnak. azután azoknak attyafiait a kik ki szalatak volt. a falokra vivék. hogy had lasák magok mint kinoznák attyok fiait. amint hogy azoknak akiknek szándékjok vala az el szaladásra. egy darab ideig meg maradának a kinzásra valo nézve. és a partosok beszedire. De Titus hogy meg mutassa simonak, és Janosnak. hogy a kiket olyan formában büntetné. nem olyan szököt emberek volnának. akik magok akarattyokbol adták volna fel magokot. hanem olyanok a kiket fegyveresen fogták el. egy nehánynak a kezeit el vágatá és viszá küldé a városba, hogy meg mondanák atöbinek az igazságot., ez igy lévén anép ismét kezde kí szökni titokba. és a Romaiak táborára menének.


 Végtire az állások. és más egyéb munkák el készülének tizen két nap alat. a lövö szerszámokot az állásokra tevék. és el kezdék a falt rontani.: De jános a két állások alat a melyeken valának a lövö szerszámok és a kos, a földet meg ásatá pintze formára, és hogy a föld mindgyárt le ne esék. gerendákal fel támasztatá. azután sok száraz fát vitetvén apintzébé. és a gerendákot meg kenetvén szurokal. meg gyujtatá. a gerendák amelyek a pintzét tartották el égvén. a pintze le omlék. a föld a melyre volt épitve a két állás le omolván. a két állások is le dölének igen nagy zörgésel, két nap mulva simon a más két állást akará el rontani a maga hadával, a melyeken a kos már rajta volt. és el is kezdették volt már a falt rontatni., De három sidó mindenik egy égö fáklyával, az ellenségen rettentö vakmeröségel által verék magokot, és meg gyujták az állásokot. a Romaiak oda futának hogy a tüzet el olttsák. és leg aláb a kosokot meg menttsék a tüztöl. de haszontalanul., mivel a sidok oly bátorságal oltalmazák atüzet hogy kételenek valának el hagyni mind kosokot., mind állásokot, a melyeket atüz meg emészté

A sidok fel fuvalkodván szerentséjeken nagy vakmerö sebeségel. menének a Romaiak strásaira, a kiket kénszeritték viszá nyomulni a tábor felé. Titus azon idöben az Antonia erösigihez ment vala. hogy valamely olyan alkalmatos helyt találhason a hová ujjab állásokot tsinálhasanak, a táborba nyargala, és oldalt mene a sidok ellen, a kik mint a kéttségben esettek. oltalmazák vala magokot. és sokáig verekedének a Romai had ereje ellen. végtire visza térének. ditsekedvén, hogy egy kevés idö alat el rontották volna a Romaiak munkájit. a mely nékik anyi sok fáradságba és költtségbe tölt.

Mind ezek a szerentsétlen esetek tsak alig hogy a Romaiak batorságát el nem lankaszták egészen, sokan is közöttök. el kezdék magokal hitetni. hogy az emberi erönek nem lehet 
 jérusálemet meg venni, közönségesen ezt mondgyák vala, Dio azt mondgya, hogy a Romaiaknak nem vala elegendö vizek. és hogy mesze kelletet vizért menni. de még ugy sem találtanak jót, mert a sidok titkon meg rontottak volt. söt még valának olyan Romaiak a kik el szökének és a sidok közi menének, a kiket nagy gyözedelemel fogadák., és noha nagy éhség vala is a városba. de böségel vendégelék öket. ugyan ezek a szökötek is taniták meg a sidokot. hogy mi képen éllyenek. a lövö szerszámokal.


 A dolog illyen állapotban lévén, Titus esze gyüjteté. a fö tiszteket. és nagy tanátsot tarta 
 vélek, A tanáts sok féle volt., némelyek azt tanátsolák, hogy az egész hadal kellene 
 ostromnak menni. Mások akik okosabak valának, azt jóvallák. hogy új állásokot kellene tsinálni. Mások azt mondák. hogy éhségel kellene avarost meg venni, mivel mint egy lehetetlen meg gyözní olyan népet. aki tsak ahalált ohajttya, azon kivül is haszontalan volna vélek verekedni. mivel ök magok fogyaszttyák magokot. A Titus tanátsa pedig a vala. hogy a várost bé kerittsék falakal. hogy senki se bé. seki ne jöhesen. és hogy az elrontot munkákot helyre álittsák, Azonal a munkát el oszták. és az egész tábor dolgozék azon olyan nagy serénységel., hogy három nap alat el végezék, a mely hihetetlen dolognak láttzanék. hogy ha igaz bizonyságok nem bizonyitanák. mivel a kerület négy ezer, nyoltz száz hetven lépés volt., a mely tsak nem két mély földet teszen. a falakot pedig tizen három eröségel erösiték meg. az 
 után azokot az eröségeket meg rakák örzökel, ugy anyira, hogy a kristus Jésus jövendölese szerént avárost bé keriték santzokal. bé rekeszték és meg szoriták minden felöl.


 A sidok eszerént bé zárva a várokba tellyeségel kéttségbe esének meg szabadulások felöl. Az éhség egész haz népeket emészt vala meg.

A házak tele valának az aszszonyok és agyermekek holt testekel. és az uttzák az öregek testekel. Az ifiak mint erösebek, a piatzokra mennek vala fel puvadva, és tántorogva, és akik inkab hasonlitának aholtakhoz, mint az elökhöz. senkinek nem vala anyi ereje hogy el temethese aholtakot, Az éhség. és anagy keserüség meg fojtá bennek a sirást. és a jajgatást, A gonosz pártosok pedig a kik okai valának azoknak a nyomoruságoknak. a házakot fel járták. és a holt testeket meg foszttyák vala, a haldoklokot szidalomal illeték. és a kik még életben valának. azokot által ütik vala fegyverekel. hogy meg probályák ha élesé a fegyverek, de meg más ellenkezö kegyetlenségböl, meg nem akarák ölni azokot akik arra kérék. vagy fegyvereket oda adni hogy magokot meg ölyék. és meg menekedhesenek anyi nyomoruságoktol., A haldoklok haltokor, a templom felé fordittyák vala fejeket mint ha boszu állást kértek volna azokra a gonoszokra. mint hogy pedig nem gyözték atesteket el temetni, a falokon hányák vala által avölgyekbe, Titus azt irtozva nézé. és nagy suhajtásal. a kezeit az Ég felé emelvén, az Istent bizonyságul hitta hogy nem volna annak óka

Az éhség pedig nevekedvén, ugy tettzet mint ha apártosok kegyetlenségeis nevekedék, mint 
 hogy pedig már buza nem vala, erövel mennek vala bé aházakba, buzát keresni, ha találtanak, meg verték azokot akiknél talaltanak. hogy miért nem adták nékik tudtokra hogy vagyon buzájok. hogy ha pedig nem találtanak. azal vádolták hogy el rejtette. és meg kinozták hogy adgya elé, ha valakit láttak olyat akiben még valamely kevés eröttske volt, azt gyanoságba vették. hogy buzát rejtet el, sokan a gazdagok nagy titkon el adák joszágjokot, valamely kevés buzáért. mások meg valamely kevés árpáért. és azután aházoknál lévö leg titkosab helyre rejték vala el magokot, és ót némelyek tsak örlettlen eszik vala, mások meg lisztet tsináltak belöle. és meg sütötték a mint lehete abban a nyomorult idöben, akoron nem lehete látni teritet asztalt. hanem ki ki tsak a szénre vetette a mit akart sutni de még azt sem hagyták meg sülni, Egyik a másiknak kapta ki a kenyeret a kezéböl: Az aszonyok a ferjek keziböl. a gyermekek az attyokéböl, és ami még leg hihetetleneb., az anyák a gyermekek keziböl

A partosok mint aragadozo farkasok házrol, házra jartanak hogy el vigyék amit azokban találnak, mihent valamely háznak akapuját zárva látták. gyanakodván azon hogy annál a háznál volna mit enni. akaput bé ronttyák vala, és a gazdának a szájábol is ki vonták a falatot, de söt még a szegényektöl a füvet is el veszik vala, a melyet ök éttzaka szedék nagy veszedelemel. nem akarván leg kiseb részt is hagyni nekik. még azt tartották. hogy elég nagy kegyelem töllök ha meg nem ölik, de még a holtakot is meg keresgélték, hogy ha a köntösiben nem dugot volté el egy darab kenyeret. Amidön pedig azok az éhel holt emberek., semit nem találhattak olyanok valának mint a dühöt ebek, akik mindenuvé futkostak ok nélkül. hol egy kapura. hol másra mentenek zörgetni. és egy ora alat kétszer, háromszor is viszá tértenek egy olyan hazhoz. a mellyet már fel hajházták volt.


 Ezeket pedig nem az utolso szükség vivé arra hogy eszerént tselekedgyenek., mivel még szükségbe nem valának., hanem ajövendötöl tartának, Egy veka buza egy tálentumot ért. ugy 
 mint leg aláb ezer két száz forintot, Az sidok már anyira voltak hogy az uttzákon, a szemét dombokon a száraz ganét szedték táplálásokra., vagy más egyéb tisztátalanságot a melytöl tsak 
 a szem is irtozik, Azö éhségek mindenre reá vivé öket. még az olyanra. is. a mit a leg rutab állat is. alábai alá tapodná., a meg ölt állatok az inait amelyet imit amot szedték fel. és a fünek mértekjit. harmintz három polturán adták., az bör övöket. ahol valami rothat szénát, vagy füvet találhattak. ezeket mind meg eszik vala A Romaiak ezeket nem halhaták szánakodás nélkül., A pártosok pedig hová továb meg keményedvén. ezeket a nyomoruságokot keserüség nélkül nézik vala., se azt meg nem bánák. hogy ök volnának azoknak okai

De semi jobban meg nem mutattya a sidoknak rettentö éhségben valo léteket, mint aza 
 nevezetes példa. a melyet Josef mond egy aszszonyrol., a ki meg ette a maga gyermekét. Ez az historikus meg vallya hogy illyen példa nem hallatot még aleg kegyetleneb nemzetek közöt is. és hogy nehezen venné reá magát hogy le irja, hogy ha még sok bizonysági nem 
 volnának. A jordánon tul valo egy fö renden lévö aszony, Mária nevü. az Éléázár leánya. és igen gazdag, kénszeritetvén el hagyni amaga tartományát hogy el kerülhese ahadakozásba valo sok zenebonát és Jérusalembe mene. avárost hogy szállák oda rekeszték a kis fiatskájával. a még tsets szópó volt. a pártosok eleinte még el vevék tölle a mi leg drágáb portékája vala, és az után minden nap ki fosztogattyák vala. az élésiböl is, nagy keserüségében. minden féle átkot. szitkot, bestelenséget mond vala nékik, tsak azért hogy ölnék meg ötet. de senki nem akará bé tölteni ohajtását., végtire az éhség. a keserüség. a harag olyanra inditták a melytöl irtozik atermészet.

A fiát a tsetstöl el voná. és ezen szokot mondá néki. szerentsétlen gyermek, én tégedet. a hadakozás, az éhség. és ahazám romlása közöt hoztalak evilágra. mire tarttsalak tégedet., Arraé hogy a Romaiak rabja légy? de az ehség el veszi életünket, minek elötte kezekbe eshesünk, Arraé, hogy azoknak a kegyetleneknek azoknak agonoszoknak kezekbe hagyalak, a kik anyakunkra tették labokot, akik kegyetlenebek a Romaiaknál. és még az éhségnél? nem jobbé hogy kezem által haly meg. és eledelem légy. hogy boszonkodgyanak azok atigrisek, hogy az utánnunk valok tsudálkozanak illyen veszedelmes tselekedeten, mivel tsak evagyon hátra, hogy bé tellyék anyomoruságoknak mértékje, a melyek mostanában a sidokot leg nyomorultab népé tészik evilágon., ezeket el végezvén, a fiát meg ölé, meg fözé. és egy darab részit meg evé, és atöbbit el rejté.

Azok aragadozo farkasok, a kik tsak a ragadomány után éltenek, mindgyárt a házához menének, és meg érezvén a szagját annak az utálatos ételnek, ölesel kezdék fenyegetni, hogy ha elé nem adná a föztit, az aszony meg mutatá nékik a fiának még maradot keserves részeit, azok pedíg azt látván tsak el bámulának.: de az aszony nagy mérgiben ezeket mondá nékik. Igen is ez az én fiam a kit láttok, én magam öltem meg. tiis ehettek belöle, mivel leg elöször én ettem belöle, nintsené anyi bátorságtok. mint egy aszonynak, vagy szánakodobbak vagytoké ti egy anyánál.? hogy ha valamely áitatoságbol meg nem akarjátok kostolni. én mind meg eszem. azok pedig reszketve menének ki aházbol, és oda hagyák. azt az irtoztato eledelt. annak anyomorult anyának: Illyen halálos tselekedetnek a hire az egész városon el terjede, ki ki irtozásal hallá. A kik leg inkáb valának az éhségben, azok ígen ohajták hogy hamar el végezhesék élettyeket. és had láthasák végit anyi nyomoruságoknak.

A Romaiak hogy meg hallák ezt a rettentö dolgot. némelyek nem akarák el hinni. némelyek nagy szánakodásal valának, mások meg annál inkáb kezdék gyülölni a sidokot Titus hogy ez iránt magát menttse az Isten elött. mindenek hallottára meg esküvék hogy meg igérte volna a sidoknak hogy minden el mult dolog nékik meg botsátatik, de jobban szerették apártolást az engedelmeségnél, a hadakozást, a békeségnél. az éhséget. a böségnél. hogy mar is el kezdették a magok kezekel égetni a templomot, de mint hogy meg tetézték gonoszságokot olyan fertelmes tselekedetel., öis el fogja temetni azt az irtoztato tselekedetet, az ö fö városoknak romlása alá. azért hogy a nap ne kénszeritessék el fedezni sugárit. irtozván látni olyan várost. ahol az anyák a gyermekek husával táplállyák magokot. és ahol az emberek még kegyetlenebbek. ne akarják le tenni a fegyvert. hogy végit vessék anyi nyomoruságoknak, Az aszonynak ez a historiája juliusnak avégin történék, a midön a sidok el égetek a folyosokot a melyek az Antonia tornya, és a Templom közöt valának, tartván attol. hogy a Romaiak atoronybol. a Templomba ne menyenek. atornyot pedig a Romaiak már birták. It mind egészen le irtuk a mi az éhséget illeti. azért hogy félbe ne szakaszuk a historiát.


 A Romaiak pedíg körül vévén falal Jérusalemet. attol nem tartanak hogy a sidok ki üsenek. tsendeségben maradának, és atáborokban böségben élnek vala, mivel syriábol. és a több tartományokbol., minden féle elegendö élést visznek vala nékik, a bé zárkoztak pedig jól láthatták azt a böséget, mert szán szándékal. ugy rakták ki hogy ök jol láthassák a falakrol, a pedig nagyobitá keserüségeket. és boszontá éhségeket. Titus hogy meg szabaditsa leg aláb egy részit annak anyomorult népnek. a kit avárosba látá el veszni, új állásokot kezde tsináltatni, hogy sietesse jérusalem meg vételit., de nem dolgozhatának azokon olyan siettségel mint eleinte, tizedik junÿ kezdék el, és tsak a végin készülének el, mert a mik azokhoz kivántatának és közel voltanak, azokot atüz meg emesztette. a vitezeknek tehát egy fertály mély földnire kelleték menni avárostol. hogy hozanak a mi azokhoz kivántatot. leg inkáb vastag fákot. ugy anyira hogy avaros körül valo helyek. a mellyek annak elötte ékesek valának a szép fákal, és kertekel. és kiesek valának, pusztán maradának, meg fosztatva arégi szépségektöl., mind azon által a négy állásokot fel tsinálák. az Antonia tornya felé, a melyek nagyobak valának. az elöbenieknél., De mind ezek apartosok elméjit meg nem változtaták. mivel semit nem tehetvén a Romaiak ellen, minden dühöségeket a nép ellen fordittyák vala.

Simon, a kit a fö pap Matthias a városba bé botsátatta vala, olyan formában amint ezt ennek elötte meg mondok, rettentö hálá adatlanságal fizeté meg néki azt a jó akarattyát., mivel gyanakodván Matyás ellen. hogy a romaiakhoz hajolna, meg fogatá. és meg kinoztatá három fiaival együt., semi idöt nem adván nékik a magok mentségekre. halálra itélé öket., Ez a 
 tiszteletes öreg ember, Simontol tsak azt a kegyelmet kéré, hogy hadd öletné meg ötet elöször, és azután a fiait, de simon azt a kegyelmet meg nem engedé néki. és még nagy kegyetlenségböl. atesteket temetetlen hagyák. más tizen hét fö renden valokal. hasonlo képen bánék. a historikus Josefnek. az anyát is a tömlötzbe tették, trombita szonál meg tilták nagy fenyegetés és büntetés alat, hogy sokan együvé ne gyüjenek, tartván hogy valamely árulás ne legyen avárosba. mihent pedig egy nehányat együt láttak sirni, azokot mindgyárt meg ölték minden irgalmaság nélkül.


 Egy judás nevü sidó a Romaiak kezében akarván adni a tornyot a mely örzése alat volt tudtokra adá nékik., eleinte mindgyárt nem hittenek néki, azután hozája küldének. de már késö volt. mivel simon azt meg sajditván. meg elözé a Romaiakot. judást meg ölé, és véle együt atiz vitézeket kik véle egyet értenek,, és atesteket a kö falon által vetteté. Josef pedig meg nem szünék a népnek jovallani hogy adgyák fel avárost a Romaiaknak, avárost a melyet már továb 
 nem oltalmazhattyák. ugy történék hogy egy kor a falakhoz igen közel talált közeliteni. a honnét egy kövel meg sebesiték a fejit. és le esvén el ájula, a sidok mindgyárt oda futának hogy el kapják, de Titus vitézeket küldvén segittségire el ragadák töllök és el vivék még ájulva. a hire el terjedvén avárosba hogy meg holt volna, az igen meg keserité az anyát aki fogva volt. de söt még alakasokot is, mivel hozája folyamodnak vala. a midön alkalmatoságot találtanak az el szaladásra. A pártosok pedig halálan igen örülének, de Josef tsak hamar meg gyogyulván, meg kezdé magát mutatni. és anépet inteni mint annak elötte, hogy hajollyanak abékeségre.


 Josef akár mint igyekezék is azon hogy meg mutassa a sidoknak hogy az ö jovokot 
 keresné. és akar mely figyelmeteségel volt is azon hogy meg mutassa hüségit a 
 Romaiakhoz. mind azon által mind egyik, mind a másik fél benne gyanakodának, A sidok ötet ugy tekinték, mint hazája arulot. A Romaiak pedig néki tulajdonittyák vala. akár mely szerentsétlenségéket, és sok panaszt tettek ellene Titusnak, vádolván azal. hogy el árullya öket ugy anyira hogy sokszor veszedelembe vala élete., és azt elsem kerülte volna. a Titus oltalmazása nélkül.

A nyomoruságok. a melyekben avárosiak valának. és az éhség a mely emészté. sokakot arra vivé hogy onnét ki szökjenek., és inkáb minden féle veszedelemre tegyek magok, hogy sem olyan nyomorultul el veszenek, Nemellyek a falokon botsáttyák vala le magokot, mások pedig köveket fogának mint ha a Romaiakra vetnék. és azután fel adgyák vala magokot, De az éhséget el akarván kerülni gyakorta a böségben és az ételbe lett halálok, mivel fel lévén puvadva. mint aviz korságosok. mértékletlenül és mohon akarának.enni. és tsak nem azon orában meg fokadoznak vala, az okosabbak pedig közöttök, eleinte mindgyárt tsak keveset ettenek, hogy a gyomrokot. lassan. lassan az emésztéshez szoktasák.

Azt mondok ide fellyeb hogy a sidok közül sokan el adgyák vala amijek volt, egy nehány aranyért és hogy el ne vegyék töllök az aranyat el nyelik vala, és azután a Romaiakhoz szöknek vala, de a táboron azt észre vevek hogy ök hol keresgélék az el nyelt aranyat. atáboron mindgyárt el futamodék ahir hogy a szököt sidok tele volnának aranyal. A syriaiak. a szeretsenek. és még némely Romaiak is éttzaka sokaknak fel hasogaták ahasokot. hogy aranyat keresenek a bélekbe., egy éttzaka el is vesze illyen formába. mint egy két ezerig valo szököt sidó, Titus olyan irtozásal hallá meg ezt a dolgot. hogy magában fel tevé. hogy a gyilkosokot környül véteti a lovasokal. és dárdákal meg öleteti., a melyet véghez vitte volna hogy ha a vétkesek száma. sokal fellyeb nem halatta volna a holtak számát. Erre valo nézve esze gyüjteté az idegen hadaknak fejeit, és még a légioknak is tiszteit. és meg tilta az egész hadnak élete el vesztése alat. többé olyan dolgot tselekedni De ezek a fenyegetések azt véghez nem viheték, hogy sokan a syriaiak. és a szeretsenek közül. sok olyan sidoknak ahasokot fel ne hasittsák. akik kezekbe akadtak.

Az alat amég a sidok illyen nyomoruságokot szenvednek vala. avároson kivül, a városba 
 minden nap nagy számuan halnak vala meg alakosok, a pártosok eleinte mindgyárt a varos költtségin temetetik vala el aholtakot, hogy meg menekedhesenek a büdöségtöl. de látván hogy a holtak száma minden nap nevekednék. a falakon vettetik vala le az árkokba. Egy Manné nevü ember. alázár fia. a ki arra rendeltetet vala hogy egyik kapunál meg fizese azokot 
 kik a városbol ki vetették a holt testeket, Titusnak azt mondá. hogy 14 aprilistöl [aprilis töl] fogvást. elsö juliusig, száz tizen öt ezer, nyoltz száz nyoltzvan holt testért fizetet volna, azokot nem számlálta, akiket mások temettettek el a magok költtsegin Mások azt mondgyák. hogy a kapukon hat száz ezer szegényeknek atesteket vetették volna ki a kapukon., és hogy a többit meg nem számlálhatták., és végtire mint hogy nem gyözhették atesteket ki vetni, 
 ketelenek voltak, a nagy házaknál. rakásba tenni atesteket., és azután bé zárták aházakot, Anyí rettentö holt testnek rakáson mind belöl. mind kivül a varoson. irtoztato büdöséget kelletet okozni, de még dög halált is. De azt tarttyák hogy a meleg országokba. a holt testeknek büdösége. nem olyan veszedelmes. mint ami tartományinkba.

A pártosok olyan állapotra jutatták vala már a népet. hogy semije nem volt amiböl ki 
 foszthatták volna. János a Templomot birván el kezdé a prédálást, és magáénak tartani a drága ajándékokot, a melyek az Urnak valának szenteltetve., el olvasztatá a pohárokot, tálakot. és más edényeket, a melyek az áldozatokhoz tartoztanak, El vevé az arany edényeket is amelyeket Augustus császár, és livia a felesége adtanak vala a Templomnak, és azt mondgya vala a maga hiveinek, hogy bátran élhetnek és a magok szükségekre fordihattyák mind azokot a mi az Istené. mivel az Istenért hadakoznának, minden tartalék nélkül el vevé a bort, és az olajat., is a mellyek a templom belsö résziben valának, és a melyeket az áldozatokra tartották., azokot a maga hivei közöt el osztá. akik minden tartalék nélkül meg is részegednek vala,


 Mind enyi nyomoruságok közöt is. a sidok hejában valo remenségekel hizelkednek vala magoknak, nem hitethetvén el magokal. hogy az Isten el hagya a szent városát. és a Templomot. és az ellenségi kezében adgya, A pártosok hogy a népet el fordittsák a ki szökéstöl, hamis profétákot támasztának. a kik nékik tsak hamar idö alat valo segittséget igérének. A nép könyen hivén. hitelt ad vala azoknak atsalárdoknak. és meg marada avárosba, várván az igéretnek bé tellyesedésit, nem figyelmezvén arra, hogy azö vétkek már tetézve volt, és hogy az Istennek haragja ki nyilatkoztatta vala magát rajtok véghetetlen képen. De söt még senki nem folyamodék ahoz az egyedül valo módhoz hogy azokot a nyomoruságokot el fordithasa, és az Isten haragját meg engesztelhese. a mely mód alet volna, hogy meg térjenek, élettyeket meg változtasák. és hidgyenek a kristus Jésusba.

A négy uj állasok a melyeket a Romaiak kezdették volt tsinálni 10 junÿ. tizen hét nap mulva el készülvén. A sidok avárosbol ki ütének. elsö julÿ ollyan szándékal hogy azokot fel égeség, 
 mínek elötte a kosokot azokra tegyék, de mint hogy keveseb rendel. és bátorságal menének ki. mint sem rend szerént. a Romaiak is vigyázobbak levén, és nagyob készülettel fogadván öket., meg is veretetének. és viszá kelleték térniek avárosba tsak haszontalanul. a Romaiak azonal az állásokra tevék a kosokot, és másnap az Antonia erösegit kezdék törni, de látván hogy a kos semit nem törhetne, a fundamentumát kezdék ásni, négy követ meg is mozditának afundámentumába, ugyan azon helyt találták volt meg ásni, a melyet János meg ásta vala, amidön a két állásokot el égeté, a fal pedig éttzaka le döle, de a sidok azon belöl más falt tsináltak vala, A Romaiak pedig el unván már a sok munkát, nem akarának ostromnak menni. ámbár Titus minden erejével arra intivala is öket, hanem tsak tizen két vitéz ajánlá magát hogy ostromnak mene, és a kik fel is menének arésen, arettentö sok dárda, és nyil közöt melyeket reájok löttenek, Az ö nagy bátorságok meg ijeszté asidokot, azt is gondolák, hogy talám még többen volnának, azért arést el is hagyák. De sabinus aki elsö volt a tizen kettö közöt, elöl menvén. egy köben meg botlék. s’ el esék., az zörgésre a sidok viszá fordulának, reája menének., nyilakal meg ölék, és még más hármat is véle együt a résen, atöb nyoltzat a Romaiak meg szabaditák de mind sebesek valának. és a tábora vivék öket, ez a dolog. harmadik julÿ történék


 Két nap mulva, husz Romai vitéz akik örzök valanak, az ötödik legiobol egy Zászlot vevének., két lovast, és egy trombitást, éj fél tályba a romlot köfalon fel menének. nagy tsendeségel. az Antonia eröségiig, ót a sidó örzöket aluva találván. azokot meg ölék, a fal már övék lévén. a trombitás trombitálni kezde. atöb sidó örzők azt gondolván hogy a Romaiak sokan volnának. el szaladának. Titus pedig ezt hogy meg tudá oda futa aleg bátrab vitézivel. A sidok pedig mind a simon, mind a János reszéröl esze gyülének, tartván attol. hogy a Romaiak meg ne vegyék a Templomot, és annak a szent helynek kapuji elöt. nagy hartz lön. a mely tiz oráig tarta, végtire a Romaiaknak el kelleték hagyni a hartz helyt. és meg elégedni azal, azon 
 anapon, hogy az Antonia tornyát el nyerék Egy julianus nevü Romai kapitány. ebben állapotban tsudálatra mélto bátorságot mutata, Azután hogy a Romaiak viszá térének, tsak maga egyedül a sidok köziben mene, el távoztatá. és el szélyeszté öket, és arra kénszerité hogy a templom szegeletéhez vonnák magokot. de amint nagy sebeségel kergette volna öket akö pádimentumon., a szegek miat. a melyekel a tzipelüse talpa meg vala rakva. az akori hadi embereknek szokások szerent. meg sikamodék, és el esék, a sidok pedig reája rohanván minden felöl..meg ölék, noha igen igyekezék hogy kelhesen.


 Titus hogy a hada könyen mehesen az Antonia tornyában. annak egy darab részit le rontatá. 
 ugy hogy onnét nagyob erövel ostromolhasa atemplomot. a rontásra hét nap kivántaték. 
 tizen hetedik Julÿ pedig a mindenkori áldozat, a mellyet minden nap kelletet ajánlani estve, és regel a templomba. meg szünék. mivel senki nem találkozék olyan aki azt véghez vihese. Titus azt meg tudván hogy a nép azon igen meg keseredet volna, azt izené Josef által Jánosnak, hogy ha olyan nagy kedve vagyon a verekedésre., jöjjön ki annyi számu vitézivel. amenyi nekí tettzik. tsak a Templom meg ferteztetésitöl szünyék meg, és ne kíványa azt a szent helyt, és a várost, magával együt el veszteni., Azonba pedig ö meg nem gátollya, hogy a rend szerént valo áldozatokot ne ajánlyák az urnak. de söt még reája hadgya. hogy válaszon azokbol., a kik azokot ajánlották Josef nem Jánosnak beszélle sidoul. hanem mind azoknak.is. akik halgatni akarák.

János pedíg szitokal bestelenségel. felele a Josef beszédire. mondván hogy semit nem félne, mivel Jérusálem az urnak szölöje lévén, emberi kéz azt meg nem veheti. Josef felelé ezekre, Épen hozád illik a városnak. és a Templomnak szenttségihez támaszkodnod, te aki minek utánna meg motskoltad volna mindenikét avérel. mellyet azokban ki ontottál oly méltatlanul, és minden nap meg fertezteted azt a szent helyet. kitsoda ne tudná azt, hogy a proféták meg jövendölték hogy Jérusálemet meg veszik a midön a sidok egy más vérit fogják ki ontani, Nem tsak aváros de még a Templom is. nintseneké tele holt testekel. akiket fel daraboltál, hihetö hogy Josef Zakariásnak a XI Részire figyelmezet.


 Josefnek ezek a beszédi igen meg haták a népet, és sokan a fö renden lévök közül a Romaiakhoz szökének, a többi josef kabi, és Jesus, a Damneus fia, ezek mind a ketten a fö papságot viselték volt. Titus ígen jól fogadá öket. és Gofna városában küldé öket. hogy ót lennének a még ahadakozás tartana, De mint hogy a pártosok azt kezdék hirdetni hogy a 
 Romaiak meg ölették volna öket, Titus azután viszá hozatá, hogy a nép had lassa meg. hogy tsak káromlás volt. Mint hogy pedig Titus minden erejével azon igyekezet hogy meg tarthasa a Templomot, apártosoknak maga kezde beszélleni, hogy meg probállya, ha nem fordithatnáé öket abékeségre. és leg aláb arra. hogy legyenek tisztelettel ahoz a szent helyhez. mivel azt magok láttyák. hogy tsak hamar meg veszik, és a vitézek meg ferteztetik., Azok a dühösek nem hogy bé vették volna az illyen hasznos tanátsot. hanem még abátortalanságnak 
 tulaldonítták, és még kevélyebbeké lének, Titus pedig látván hogy erövel kellene vélek bánni, ahadának egy részivel a Templomot ostromoltatá éj fél tályba, gondolván hogy a sidok alunának., de abban meg tsalá magát., ahartz nyoltz oráig tarta, mind a két részröl, egy aránsu bátorságal, és nem lehete tudni melyik részen volt a gyözedelem,


 Titus azután le rontatá a tornyot, vagy is az Antonia eröségit. és nagy egyenes utat tsináltata a Templomig, Az után a légioknak parantsolá hogy négy állásokot tsinályanak, hogy a Templom elsö keritésit ostromolhasák, De ezeken a munkákon nehezen dolgozhatának, mivel a Romaíaknak öt mély földnire kelleték meni avárostol fáért. A munkához 12 julÿ kezdének, a kos pedig tsak nyoltzadik Augusti kezde a töréshez, De amég azon munkálodának. a Templomnak az elsö kerületit meg vevék. amint ezt meg fogjuk mondani. egy nap a pártosok el végezék hogy a Romai örzökre üsenek akik az olaj fák hegyén valának., estve négy ora tályba, remélvén hogy meg lophattyák öket, De a Romaiak észre vévén ki meneteleket igen keményen fogadák, és viszá üzék öket avárosba,

A sidok 22 julÿ látván hogy hová továb inkáb szorongatnák öket, azon igyekezének hogy a Romaiak nemehesenek a Templomba, ö magok fel gyujták a két folyosot. amelyek az Antonia eröségihez valanak ragasztva, és abbol le rontának mint egy husz könynyöknit. két nap mulva a Romaiak. meg gyujták ugyan azon folyosokot., tizen négy könyokni el ége belöle, A sidok pedíg le ronták a fedelít a folyosonak, és le ronták mind azt. valami közösülhetet az Antonia eröségivel., illyen formában,nem hogy a tüzet óltották volna, hanem ö magok gyujtogatták., és le ronták azt,, amit atüz meg nem emészte. 27 julÿ, a sidok meg tölték atornátzba az üreséget a mely volt agerendák, és fedele közöt, fával, büdös kövel, és szurokal, és ugy téteték mint ha el szaladnának. és el hagynák a tornátzot,, a Romaiak kozül aleg vakmeröbbek lajtorjákon fel menenek, és amidön atornátz tele volna vitézekel., a sidok titkon meg gyujták a fakot, és azonal. a láng el lepé a Romaiakot és meg emeszté öket, és száz féle képen veszének el, némelyek atüzbe ugrának, némelyek le ugrándozának, és magokot meg ölék az esésbe, mások meg. által szurták magokot a magok fegyverekel., tsak éppen egy Artorius nevü szabaditá meg magát mesterségesen mivel alat látván egy lucius nevü társát, szollittá. és mondá néki, hogy minden jószágát néki adgya tsak segittsen néki mikor le ugrik., lucius reája álla és oda futamodék. hogy meg tarttsa az esésbe, de anagy terh reája esvén meg ölé, és meg tartá életét Ártoriusnak A Romaiak 28 julÿ meg gyujták a folyosot a mely a templomon kivül vala. az Antonia tornyátol fogvást a Cedron völgyiig. illyen formában a külsö keritést ahová anép szokot volt gyülni. egészen el nyerék, ugy anyira hogy a sidoknak. tsak a belsö kerités, vagy is apapok udvara marada, valoságal szolván atemplomal együt., ugy mint. a szent., és a sanctuárium. a házak, és a folyosok melyek ezen szent hely körül valának, Titus a még az állások el készülnének, hat egész nap vereté amásodik keritést. vagy is apapok udvarának keritésit. egy Éléopolis nevü machinával., de semire nem mehete. 8 Augusti pedig a két állások el keszülvén. reájok téteté a kosokot. hogy rontasa ugyan azon keritést., és egy szers mind a vitézekel a fundámentumát is kezdé ásatni.

Mint hogy pedig se akosokal., se az ásásal nem tehetének semit a falnak. el végezék hogy lajtorjakon meg hagják a falt., A sidok akik arrol nem gondolkodtak vala, meg hagyák a Romaiakot hogy a lajtorjákot a falhoz tamaszak, fel menyenek egészen a folyosokig. és a zászlojokot fel tegyék. De akoron nagy sebeségel reájok rohanának viszá nyomák, a lajtorjákot vitézekel együt le döjték, és egészen el üzék öket, söt zászlokot is nyerének.

Titus látván hogy a templom meg tartásának szándékja miat, anyi sok Romaiak vesztik vala el 
 élettyeket, el végezé hogy fel gyujtasa a tornátzokot. elöre a kapukot gyujták meg. a melyek ezüst pléhekel valának bé boritva, a tüz meg gyulván a fákot el égeté, az ezüstöt el olvasztá, és fel hata a folyosok padlására, atüz egész nap, és éttzaka tarta., A sidok pedig tsak el rémülvén, nem vala anyi bátorságok hogy atüz oltásán munkálodhasanak, atornátzok hogy égtenek. tsak nézék. meg sem mozdulának. azal bé érék, hogy átkot mondgyanak a Romaiak ellen.

Más nap kilentzedik Augusti. Titus parantsolá hogy oltanák el atüzet, és utat tsinályanak a folyosok mellet. a légiok számára azon pedig tanátsot tarta. a generalisal., Tibérius Alexanderel. a légiok Colonelusival. hogy el végezék. ha a Templomot el égeséké vagy sem. ugy mint azt a részit a mely fedél alat. és masodik keritésen belöl volt. a hol a szent., és a sanctuárium vala. Többire mind azt jovallák. hogy el kellene égetni, mondván. hogy a már nem volna templom. hanem hadakozo hely. és a még a fent állana. a sidok adig békeségben nem maradnának., Titus pedig értésekre adván. hogy nem az epület. hanem az emberek ellen hadakozik., és hogy soha arra nem áll. hogy olyan tsudálatra méltó épületet fel égesenek. a töb fö tisztek is a Titus akarattyára hajlának. és parantsolá hogy azon a napon, és amásikán a hadat nyugosztallyák, hogy tizen egyedik közönségesen valo ostromot adhason.


 Más nap tizedik Augusti regel hét ora tályba A sidok anap keleti kapun ki ütének, és nagy hartzolást kezdének, eleinte mindgyárt nyertesek valának a sokaság miat, Titus pedig az Antonia tornyábol segittségire futván amaga nepinek. viszá nyomá a sidokot. a hartz négy oráig tarta, azután viszá tére az Antonia tornyában hogy nyugodnék a hadával. mivel más nap 
 közönségesen valo ostromot akara adni, A sidok ahartz után meg masodszor is ki ütének. 
 és a Romaiak viszá üzék egészen a belsö keritésig. és a Templomig. a mely valoságosan a Templom volt, ennél már egyebet nem is birtak a sidok. a Templomnál a melyet valosagosan mondhatni Templomnak, az Isten házának. a keritéseknek közepete volt., ahoz képest kis epület volt, a sidoknak abban nem volt szabad bé lépni, ök pediglen mind atöb keritéseket is. vagy ugy mondván. az egész kastélyt. Templomnak hitták


 A koron egy Romai vitéz. minden parantsolat nélkül, és mint egy természet felet valo 
 indulatbol. egy égö üszöget vévén a keziben, és atársaival magát fel emeltetvén, egy háznak az ablakán bé veté. a Templom körül pedig házak valának epitve. a melyek aTemplomhoz valának ragasztva, és körül fogták. észak, és nap nyugot felöl. azok aházak pedig három sorjában valának egy másra épitve. A tüz mindgyárt meg gyulada nagy sebeségel. A sidok azt látván rettentö képen kezdének kiáltozni, és oda futának hogy ha lehetne el oltani, nem tekintvén aveszedelmet. se nem tartván a Romaiaktol. akik körülöttek valának,, a mint meg mondok. etizedik Augusti törtenek a mely nap veszedelmes napja vala a Jérusalemi Templomnak

Titus akoron nyugszik vala a maga sátorában. de mihent meg érté hogy miben volna adolog azonal oda futamodék. hogy atüzet el oltassa, és az egész had utánna mene nagy kiáltásal. és rendeletlenségel, Titus minden erejiböl kialtani kezdé és a kezivel inté. hogy oltanák el a tüzet., de a rettentö zajba nem halhatták kiáltását. azon kivül is a vitézek nagy haragjokba. nem figyelmezének az intésire. Azok akik atáborol oda érkeznek vala.hasonlo indulatba lévén, seregel és sebeségel mennek vala bé. nem azért hogy atüzet olttsák, hanem még nagyobittsák,. noha Titus parantsollya vala nékik hogy el olttsák. de nem halhatak a sok kiáltozásba. Az alat pedig hogy atüz hová továb nagyobodék a Romaiak üzik. vágják. ölik vala a sidokot, ugy anyira, hogy a papok. udvarában, az oltár körül, a szent helyen. tsak holt testeket. és vért lehete látni

Titus látván hogy minden igyekezete haszontalan volna hogy meg tarthasa a Templomot., a szent helybe bé mene., azután a sánctuáriumba a hol olyan gazdagságokot. és szépségeket láta, a melyek sokal felyeb halatták mind azt, a mit a sidok azok felöl mondottak, A szent helybe vala a hét águ arany gyerttya tarto, az asztal a melyen a kenyerek állottak, és az füstölö oltár, mind ezek aranybol valának, A sanctuáriumba. ahová tsak a fö papnak egyedül volt szabad 
 meni. azt is tsak egy szer esztendöben, josef idejében semi nem volt. hanem salamon idejében ót vala a szekrény, a törvény táblái. és kérubimok.

Mint hogy pedig a házak a melyek a templomhoz valának ragasztva. és a melyeket meg gyutották vala., nem valának olyan magosan épitve mint a templom. és hogy a tüz még el nem hatot volt a szent helybe. se a sanctuáriumba. Titus azt ohajtá hogy a templomnak leg aláb azt a részit meg tarthasa, A szent helyböl ki menvén kéré a vitezeket hogy oltanák atüzet., söt még parantsolá egy kapitánynak liberalis nevünek. hogy verné meg azokot, kik nem akarnának engedelmeskedni. de a vitézek süketek, valának, és nem hajtának mind ezekre. Mihent pedig Titus ki mene atemplombol., egy azok közül a kik bé mentek volt véle. titkon tüzet vete az ajto megi. a mely egy szers mind meg gyulván nagy lángot vete, ugy anyira hogy azok a kik még atemplomba maradtak volt nagy siettségel szaladának ki, Azután nem gondolkodának atüz oltásárol, látván hogy nem lehetne semit is meg menteni., A vitézek. le huzák szagaták. az arany, és az ezüst pléheket, a mint tölök lehete, azután el ragadák és el ronták az ezüst. 
 arany edényeket., asztolokot, ugy anyira hogy egy sem volt.. a ki meg ne gazdagodot volna.

A sidok akik avárosnak olyan részein valának a melyeket még a pártosok birták., látván az égést, keservesen kiáltozának, akik pedig a Templomba bé valának zárva, azokot le vagdalák minden irgalmaság nélkül. és minden válogatás nélkül. öreget, vagy aszonyt, hanem egy része 
 azoknak, a Romaiakon által vágák magokot., és avárosnak arra a részire menének amelyet még nem birta az ellenség., Némellyek az áldozo papok közül, nem dárdákal., hanem nyársakal menek vala a Romaiak ellen. és a kövek helyet, darab onokal halyigáják vala, mivel 
 azö székek. ón székek valának, De látván hogy a meg nem menthetné öket, és a tüz tsak terjedne. a tornátz falára szaladának, a mely falnak szélyesége nyoltz könyökni volt., és egy 
 darab ideig ót maradának. kettö közülök tsak magok akarattyokbol., atüzbe ugrék, a többi öt napig maradának a falon. azután mind az éhség mind a szomjuság arra kénszerité hogy meg adnák magokot, Titustol gratiát kérének, a ki is azt felelé, hogy az irgalmaságnak ideje el mult, és mint hogy a Templom oda vagyon áldozo papra sintsen szükség, és hogy szégyen volna nékik. ha a Templomal együt el nem vesznének., meg is öleté öket.


 A nép közül hat ezeren., mind esze. férfiu. aszony, és gyermek., a Templom külsö folyosojára szalattanak vala, a mely még egészen volt, de a vitezek nagy haragjokba Titus parantsolattya nélkül meg gyujták., és ez a sokaság mind el vesze., némellyek azért mert olyan magos helyekröl le ugrándozának, a többit atüz meg emészté. Ezeknek anyomorultaknak pedig veszedelmeket. egy hamis jövendölö okozá, a kik avárosbol a templomba tsak azért mentenek volt fel., mert azt igerte vala nékik, hogy azon a napon. tsudálatosan valo segittségit vennék Istennek.

A Romaiak el égetvén a Templomot, semit nem akarának meg tartani. abbol a mi körülötte volt, még tsak a kints tarto házakot sem. a mellyek tele valának gazdagságokal. sok drága köntösökel, aranyal. ezüstel., a gazdag sidok., azokba tették volt le a leg drágáb joszágjokot., a Romaiak tehát mindent fel gyutogatának., hanem akoron tsak két kaput hagyának meg, és azt a keritést., ahová az Aszonyok szoktak vala gyülekezni. A sidok még mostanában is sirattyák mind az elsö, mind a második Templomot, az elsöt, a káldéusok rontották vala el., és nagy böjtöt tartanak az Ab. holnapjoknak kilentzedik napján a mely Augustusba esik.


 A midön illyen formába atemplomot el égeték, és apártosokot meg ölék, azokon kivül kik 
 avárosba szaladhatának. a Romaíak a Zászlojokot fel tevék a Templom belsö udvarában, és 
 áldozatokot tévén az ö Isteneknek, Titusnak az Imperator nevet adák nagy örömel valo kiáltásal, mind azon által ez a fejdelem maga meg vallá hogy az Isten hartzolt volna érette 
 ezen vár vivás alat, hogy nem ö tselekedte volna mind ezeket., mivel ö tsak a karját adta volt a Minden hato, sidok ellen valo haragjának. és boszu állásának,

A pártosok két elöl járojok. Janos. és simon. a Templombol. avárosnak dél felöl valo részére szaladának, amely rész még az övék volt., Ezek arra kérék Titust, hogy had szolhatnának véle. azt meg. engedé nékik, és hogy meg nyerhese öket. maga kezdé el a beszédet, és sok intési utan, szemekre hánya a sok nyomoruságokot. a melyekbe vetették a magok nemzeteket,, és 
 azokot., a melyekre ötet kénszeritették nékik tenni. Ti magatok gyujtottátok meg a Templomot, mondá nékik, és mostanában velem akartok kötést tsinálni. mint ha még a ti hatalmatokba volna meg tartani azt. amit, ati Istentelenségtek nem félt el rontani, és mint ha annak a Templomnak el rontása, nem tenne titeket méltatlanoká minden botsánatra, de söt még illyen utolso állapototokban, és amidön ugy tétetitek mint hogy könyörögni jöttetek volna még is fegyveresen mertek elömbe jöni. Ti nyomorultak. mitsoda reménségre epititek tehat ati merészségteket. A hadakozás. az éhség, ati irtoztato kegyetlenségtek., az egész népet el vesztette, A Templom oda vagyon. aváros az enyim: ati életetek kezem közöt vagyon. még ís mind ezek után, azt gondollyátok hogy rajtatok áll, életeteket betsületesen el végezni., Nem méltoztatom hogy hoszab beszédel elötökbe tegyem bolondságtokot., hanem tegyétek le a fegyvert., hadgyátok az én kegyelmeségemre magatokot, az életeteket meg hagyom., a többit magamra hagyom, hogy ugy tselekedgyem mint olyan jó ur, a kí aleg nagyob vétket is nehezen bünteti meg. A pártosok felelék néki, hogy fogadást tettek magok közöt, hogy soha magokot fel nem adgyák, hanem, ha meg engedik nékik hogy apusztában mehesenek. feleségekel. gyermekekel., ugy a várost fel adgyák, Titus igen meg haraguvék. azö vakmeröségeken. azért mindgyárt ki kiáltatá, hogy a sidok. ugy oltalmazák magokot., hogy egynek sem kegyelmezne meg, mind azon által ugyan a napon meg engede az Izát király fiainak, attya fiainak és más töb fö renden valoknak, a kik magokot fel adák, mind azon által fogságba tartá öket.


 Titus azután a mely részit a városnak birta avitézeknek adá, a kik fel gyujták, és azon anapon a tüz nagyob részit meg emészté, mas nap fel égeték a helyt ahol aleveleket szokták volt tartani. és ahol törvényt tettek, az égés a Héléna királyné udvar házáig el hatván, meg emeszté mind a házakot, a melyek rakva valának holt testekel. A pártosok pedig a mi joszágok volt avárosba., azt mind a királyi udvar házba vivék, a Romaiakot onnét ki üzék, anép aki oda szaladot vala, mind meg ölék, mint egy nyoltz ezer. négy százig valo embert, ezeknek a mi joszágok marada fel prédalák


 Más nap a Romaiak, a pártosokot ki üzék az also városbol., és mindent fel égetének. egészen a siloé tsorgojáig, de semit nem prédálhatának mert a pártosok mindent el vivének magokal. a felsö városba, Josef pedig minden tehettségivel azon vala, hogy meg tarthasa annak anyomorult városnak valamely szomoru maradekját. azokáért, azon vala hogy lehetne meg utáltassa azokal a pártosokal azö Istentelenségeket, és gonoszságokot., arra inté öket. hogy adnák fel magokot, és ne vesztenék el azt a keveset is a mi még meg maradot, de ök tsufságal illeték ötet, nem is akarák hallani azt. hogy Romaiaknak fel adgyák magokot, mert meg esküttenek vala. hogy soha azt nem tselekeszik. abban az állapotban sem valának hogy verekedhetnének vélek. mivel körül valának véve,, oly igen meg szokták vala a gyilkoságot., hogy tsak az ember ölést keresték. avaroson el rejtik vala magokot. és a kiket láttak hogy Romaiakhoz akarnak szaladni. azokot meg ölik vala, azt könyen véghez viheték., mivel azok anyomorult emberek, az éhség miat olyan gyengeségbe valának. hogy ahalál kedvesebnek tettzék nékik az életnél., nem vala az egész városon olyan hely, amely rakva nelet volna holt testekel, és mind azok ahelyek meg mutaták, hogy az éhség. és apartosoknak dühösegek, 
 mitsoda hihetetlen nyomorusagba vetették volt azt a szegény népet., Azal hizelkedének magoknak azok a gonoszok. hogy magokot el rejthetik apintzékbe, és más föld alat valo rejték helyekbe. aváros meg vétele után ót maradnak mind addig amég a Romaiak el nem takarodnak, erre valo nézve. élést kezdének gyüjteni azokba ahelyekbe. de etsak hejában valo volt mert el nem rejtheték magokot az Isten igassága., és a Romaiak vigyázása elöl

A Romaiak hogy a felsö várost meg vehesék, kételenek valának új állásokot tsinalni, amely 
 igen nehez munka vala, amely munkát huszadik Augusti kezdék el, és hetedik septemberben végezék el. fö képen akirályi udvar házat kelleték meg venni. a melyben apártosok valának, nap nyugot felöl kezdék ostromlani. Azonban pedig az Idumeusok meg akarának válni simontol., és öt követeket küldének Titushoz. kérvén hogy fogadná el öket Titus meg igéré nékik a botsánatot, de simon meg sajditván szándékjokot, meg fogatá. és a tömlötzbe téteté a fö tiszttyeket, és meg öleté az öt követeket, és nagy vigyázásal volt atöbire, noha sokan el szaladának közüllök. ha szinte sokat meg ölete is közüllök. de még többen szaladának el, Titus kegyelmesen fogadá öket. desöt még szabadságot ada. negyven ezer városiaknak, hogy oda menének ahová tettzik., atöb aláb valo népet, amelynek véghetetlen vala száma, el adák igen oltson, de ha oltson adták is. kevesen valának a vévök.


 Két áldozo papok. az egyik maga adta vala meg magát. a másikát el fogták volt, azt igérék Titusnak, hogy sok gazdagságokot adnának elé. ha meg igéri nékik hogy meg nem öleti, meg igérvén nékik, adának neki két gyerttya tartot. asztalokot. pohárokot. és más egyéb edényeket mind aranybol., és igen nehezek valának. ezeken kivül, köves papi ruhakot. drága superlatokot. sok fü szerszámokot, és más sok drága portékákot.


 Az állások el készülvén, a kosokot reájok tevék, és hetedik septembris. törni kezdék 
 avárosnak az utolso kerületit, ugyan azon anapon egy nagy darabját a falnak le ronták, egy nehány tornyokal együt., akik atornyokot örizték el szaladának, János, és simon azt látván. 
 meg minek elötte a Romaiak a réshez közelitettek volna. ök el szaladának, és azután nem 
 gondolkodának többé. semmi oltalomrol., Ezek agonoszoknak, arettentö kevélységek egy szers mind nagy ijedségé változék, hogy ugyan lehete tsudálni azt a mód nélkül valo változást, Az ö szándekjok avala, hogy az örzökre üsenek, akik a falat örizték. amelyet a Romaiak tsináltak vala aváros körül, és hogy azon el szaladgyanak, de elhagyták vala öket azok a vitézek akik annak elötte oly hivek valának hozájok. mindenik el szaladot volt. ahová lehetet. mint hogy pedig a félelem az elmét, meg háborittya. és más képen mutattya a dolgot. mint sem a mint vagyon., ezek is anagy ijedségekben nem tudván hová lenni, a földre borulának. és egy más szemire hányák vala bolondságokot. és mint ha a meny kö eset volna reájok, tsak el bámulának, és nem tudák mitsoda tanátsot adni magoknak, világosan ki tettzék akoron az Isten hatalmának ereje, mivel ezek akegyetlenek. meg bódulván. el hagyák. a Hippicos, Pházáel. és a Mariámna tornyait, a melyekbe tsak az éhségtöl tarthattak volna. a Romaiak tsak könyen jutának ezekhez atsudálatos tornyokhoz, a melyek ollyan erösek valának. hogy soha a kosokal meg sem mozdithaták volna, azután hogy János. és simon azokot el hagyák, vagy ugy mondván. az Isten öket ki hajta. A siloé völgyében menének, és aváros körül valo falt kezdék ostromlani, de mint hogy nem az elöbbeni vakmeröségekben valának, azért visza is üzék öket. és el szaladának. ki egy felé. ki más

A Romaiak látván hogy azok atornyok birtokok alá estenek volna, zászlokot tevének reájok. nagy örömel valo kiáltásal, mivel a sok szenvedések és fáradtságok után valo gyözedelem még nagyob örömet inditta benek, a Romaiak el szélyedvén avárosban. minden valogatás nélkül meg ölik vala akit tanálnak, és fel égetik vala aházakot mind azokal. a kik bennek valának. és mind olyan házakot. amelyek tele valának holt testekel. arakás holt testekel pedig az uttzák dugva valának, napal. a sok ölés. etzaka a sok tüz.


 Titus avárosba bé menvén nyoltzadik septembris, tsudálkozék az eröségeken, de föképen. a három tornyoknak nagy ropantságokon, és szépségeken, a melyekben. nagy. és sok szép 
 paloták valának, meg visgalá figyelmeteségel., a tornyoknak magoságit, szélyeségit. a rend kivül valo nagy köveket, és hogy azok. mitsoda mesterségel valának esze foglalva egy másal., mint ha az egész torony egy köböl állot volna, nagy álmélkodásában fel kiálta, mondván, Igazán ki tettzik hogy az Isten hartzolt érettünk, és ö hajtotta ki a sidokot ezekböl atornyokbol, mivel se emberi erövel, se más egyéb eszközökel öket azokbol ki nem lehetet volna venni, az után fel szabaditá mind azokot a kik azokba rabok valának, azután mindent el rontata, tsak épen azokot a tsudálatra mélto tornyokot hagyatá meg, hogy a következendö emberek meg emlékezenek az ö szerentsés voltárol, a mely nélkül, soha azokot atornyokot meg nem vehette volna.


 Mint hogy a Romaiak már el fáradtak volt a sok ölésbe. és hogy még sok számuan valának életbe a nép közül. Titus meg parantsolá. hogy tsak azokot ölnék meg. akik magokot oltalmaznák. de a vitézek parantsolattya ellen is meg ölék az öregeket, és akik gyenge állapotba valának az éhség miat, és meg hagyák azokot akik erösek, és szolgálatra valok valának, Titus ezeket a szabadosa Frontonius keze alá adá, hogy ugy bányék vélek a mint neki tettzik, Frontonius meg öleté atolvajokot és apartosokot. a kik egy mást vádolák, és meg tartá a triumphusra aleg erösebeket. és termetüeket, el küldé pedig meg lántzolva Egyiptumba azokot a kik. a tizen hét esztendöt meg haladák. hogy ót dolgozanak, a tizen hét esztendönél aláb valokot pedig el adák, Titus sok számu rabokot osztogata el atartományokban., a kik amulattságokban kardosok legyenek, és avad állatokal küszködgyenek

Mind ezek aválasztások, el osztogatások egy nehány napokig tartának, amelyek alat tizen egy ezeren halának meg ezekböl arabokból, némellyek mert nem adnak vala enni nékiek, mások. mert nem akarának enni. Josef sok raboknak nyere szabadságot., Titus meg engedé néki, hogy választhat magának azokbol. amit találnak aromlások alat. de ö tsak a szent könyveket kéré tölle. és egy nehány rabokot. Az öttsit Mátyást hogy el fogák, Titus az ö kéresire fel szabaditá, és meg más ötvent a jó akaroi közül, száz nyoltzvan üsmeröinek meg nyeré szabadságokot minden sartz nélkül, arabok közöt is a kiket fel feszitették vala. harmat látván az üsmeröi közül. Titushoz menvén. gratiát kére nékik. Titus parantsolá hogy hamarjában le venék a keresztröl. és hogy orvosolnák, de tsak egyike marada meg közülök.


 Josef nékünk azt mondgya, hogy ebben ahadakozásban kilentzvén hét ezer rabot fogtanak 
 el. jérusálembe pedig. az oltátol fogvást, amikor a Romaiak meg szállák a várost. mind a 
 még meg vevék és el ronták egy millium, száz ezer ember hala meg. vagy a fegyver, pestis. vagy az éhség miat mind ezek noha sidok. valának is. de leg nagyob része, nem sidó országban születet volt, hanem más órszágokrol gyülekeztenek vala Jérusálembe a husvét innepére, a Romaiak meg szálván avarost. bent rekedének mint fogságba. mint hogy pediglen anyi sok népnek nem vala elegendö szállások, apestis közikbe szálla, és tsak hamar az éhség is követé., hogy ha pedig hihetetlennek láttzik, hogy az a nagy város oly igen népes let volna, hogy szállást nem adhatot volna elegendöt az idegen sidoknak. ebböl a példábol meg láthatni. a mely Cestius idejében történek, mivel ez a Gubernator.meg akarván mutatni Néronak, a ki meg veti vala a sidokot. hogy mitsoda nagy erö volna Jérusálembe. arra kéré az áldozo papokot hogy talállyanak valami modot hogy meg lehesen tudni számát a népnek, arra pedíg husvét napját választák, a melyben kilentz orátol fogvást tizen egyik szüntelen ölték az áldozatokot. egy bárányhoz tiz személy kivántaték. de nemely kor huszan is valának. ugy találkozék. hogy két száz ötven öt ezer, hat száz bárányt öltenek meg, minden bárányhoz tsak tiz személyt számlálván, két millium. öt száz ötven hat ezer. személyre megyen nem kel tehát tsudálni, ha anyi rettentö nép vesze el avárosba.


 A Romaiak egy nehány napokot abban töltének hogy a várost egészen el égesék, a falakot le ronttsák, apintzékben, és más föld alat valo rejték helyekbe. keresgélyenek. a hová a sidok sok gazdagságokot rejtettek vala el., azokba a helyekbe többet két ezer holt testeknél találának. azon kivül sok sidokot életbe, akiket mind meg ölék, rabokot is találának ót, a kiket azok a kegyetlenek rekesztették volt oda. a kiknek talám szabadságot adának. valamint tselekedének atöb rabokal.

A két kegyetlenek pedig János és simon a föld alat valo rejték helyekbe buttak vala. de Jánost az éhség tsak hamar arra kénszerité hogy onnét ki jöne, és grátiát kérne a Romaiaktol, akik azt meg adák, de ugy hogy holtig valo rabságba lenne. Simonnak pedig több élése lévén, továb marada, és octobernek avégiig vala rejtékbe. de akoron nem lévén mivel élni kénszeriteték a föld alol ki bujni, fejér ruhában, és királyi palástba mutatá meg magát, gondolván hogy azal aRomaiakot meg ijeszti, a mint is hogy egy kevesé meg ütközének rajta a midön meg láták, és kérdék tölle hogy ki volna, de a nevét nem akarván meg mondani. arra kéré hogy hinák hozája a fö tisztet, a fö tiszt pedig Terentius Rufus vala, mivel Titus nem vala Jérusálembe. Terentíus hozája menvén. és meg tudván hogy ki volna, lántzra téteté, és Titushoz küldé Csézareába. 
 Titus azután Romába vivé. és ót meg ölék.


 Azután hogy már a Romaiak el fáradtak vala a sok ölésbe, és prédálásba. Titus le rontatá vélek a Templomot egész Fundámentumig Akoron meg láthaták a kristus Jövendölésinek. 
 egészen valo bé tellyesedésit, hogy ugy le rontanák azt a szép és drága épületet. hogy a kö, a kövön meg nem maradna.hasonlot tselekedének avárosal is. a mi még maradot volt, tsak épen a Hippicos. pházáel, és Máriámna három tornyait hagyatá meg, hogy a maradékok meg láthasák, mitsoda erö kivántaték aváros meg vételihez. nap nyugot résziröl valo falt is meg tartá, hogy a tizedik légiónak tábor helye lenne, a városnak a töb kerületit mind le rontatá, ugy anyira, hogy alig lehete meg üsmérni hogy azon a helyen valaha város lett volna, a sidok azt tarttyák. hogy az ekét, Cérémoniával vontatták által avárosan., vagy ís leg aláb a templom 
 helyén, a mely jele volt atellyeségel valo el rontásnak, a Romai törvény tiltá leg kiseb epületet tenni az olyan. helyen, ahol ezt a Céremoníát végben vitték,


 Titus meg parantsolá a tiszteknek hogy adnák bé néki aneveket mind azoknak. kik valamely nevezetes dolgokot tselekedtenek, amelyek meg külömböztesék öket atöbitöl, azután nevek szerént szollitá öket. nagy ditséreteket ada nékik, mondván hogy az ö ditsöségeken anyiba örülne valamint a magáén. azután maga tén mindenikének a fejére egy arany koronát, arany lántzot ada nékik. sidákot ada nékik, a melyeknek a végin vas helyet., arany volt, pénzt, és drága köntösöket osztogatata nékik. ugy anyira hogy nem vala egy is aki böséges adakozását ne vette, volna, és hogy mindeneket meg jutalmaztatot volna érdemek szerént, a székiböl le szálla, az egész had. nagy kiáltásal kivána néki ditsöséget,. és szerentset, azután áldozatokot ajánla az Isteneknek meg öletvén sok számu ökrököt. a kik a husokot avitézinek osztogatatá, és afö tiszteit, harmad napig vendégelé.


 Titus egy nehány városokot fel járván addig amég az idö meg engedné hogy Romában mehesen. Alexandriában akarván menni, jérusálemen mene által, de a midön meg látá avárost abban a keserves állapottyában meg nem tartoztathatá magát, hogy könyves szemekel ne nézné, el romlását, egy olyan, nagy., hatalmas és kevély városnak, meg is átkozá azokot, a kik kezdöi valanak a pártolásnak, akik ötet arra kénszeriték. hogy oly keményen bányon avárosal. 
 a vitézeket pedig még ugy találá, hogy keresgélnek vala a pintzékbe. gödrökbe, a hol még pártosokot találnak vala, és sok el rejtet gazdagságokot.


 Titus Jerusálemböl Alexándriában mene. és onnét Romában. ahová egy nehány napok 
 mulva, nagy triumphusal mene bé. vespasiánusal az attyával. ebben a Ceremoniában a 
 drága nyereségek közöt ezek valának leg fövebek, és a Templombol valok, Az arany asztal. a mely sok talentumokot nyomot, A hét águ gyertya tarto, amely oly igen szép munka volt, A sidok törvénye, pergamenan irva. és drágán bé takarva, eztet leg utollyára vitek, mint leg drágábat. és leg tiszteletesebet a nyereségek közöt. vespasiánus sok templom béli ékeségeket tétete a békeségnek templomában, a melyet maga épitette vala. Romában még most is láthatni 
 avespasiánus, és a Titus triumphusát. a kövön kimetzve.

Három eröség vala még sido országba. a sidok keziben. ugy mint Herodion, és Massáda, a jordanon innét, ezek nem valának mesze Jérusálemtöl, és Makeronta, a jordanon túl, Lucilius Bassust küldék Romábol ugy mint vicé Gubernátornak judeában. a ki tsak hamar meg vevé 
 Hérodiontot, Az után esze gyüjté minden hadát és Mákeronta alá mene, amely igen erös vár volt, de mihent egy Eleázár nevü vitéz embert el fogák, akinek sok elö kelö atyafiai valának avárba. hogy az életít meg tarttsák, és meg menttsék. a kereszten valo haláltol. avárat fel adák, és szabadá hagyák öket, hogy oda mehetnek. ahová akarják ök pedíglen más pártos sidok közi adák magokot. akik egy erdöben laktanak, A Romaiak rajtok menének, és egy igen kemény hartz után, meg gyözék, és le vágák mind öket. az elöl járojokal judásal együt aki is Jerusálemböl szököt volt ki.


 Bassus meg halván kevés idö mulva az után. Fulvius Silva következék helyiben akí a Massáda várát meg szállá. Éléázár. a jair fia vala fejek a gyilkosoknak avárba, avár igen magos kö sziklás hegyen feküt. A Romaiak körül vevék a hegyet falal. hogy senki el ne szaladhason. azután két száz könyökni magosagu állásokot tsinálának, a melyekröl a kosal a falt kezdé töretni, nagy darabot le is töre, de avár béliek, a kö falon belöl. más falt tsináltanak vala nagy gerendákbol. ugy anyira hogy a kos annak semit nem tehete. sylva látván hogy semire nem mehetne más képen. hanem tsak tüzel, avitézekel igen sok égö üszöget hánya a fa falra. a mely nagy sebeségel meg gyulván, a szél a lángot a Romaiakra forditá. a kik, amidön kéttségbe estenek vala. hogy meg nem szabadithattyák. se az állásokot. se a kost. és mint ha magokra gyujtották volna meg tüzet. egy szers mind a szél meg fordula a lángot aváros felé vivé, és a fal egeszen el ége. ezt a tsudát Eléázár magais észre vette hogy az Isten munkája, azután a Romaiak viszá terének a taborra, olyan szándékal., hogy más nap jó regel meg ostromolyák avárat.,

Eléázár pedig látván hogy a fal el éget volna és nem lévén már más reménsége a meg 
 szabadulásra. nem hogy az Istenhez folyamodot volna. hanem rég rettentö szándékba vala. esze gyüjte tehát mindeneket, a kiknek sok hoszu beszédekel, elejekben adá a hazának el pusztulását, atemplomnak. Jérusálemnek porá valo létit. a Romaiak kegyetlenségit. és hogy ditsöségeseb volna nékik ahalál. mint sem feleségeket gyermeket. rabságokra tenni, azután mindeneket a vár közepire hordák. ki ki meg ölelé, feleségit. gyermekeit. és mindenik meg ölé feleségit, és gyermekeit., e meg lévén. tizet választának magok közül. a kik meg ölnék mind a töbit. mikor már töb nem maradot volna tsak akilentz, azok is sorsot vetének. hogy melyike ölné meg akilentzet. a melyikére a sor esék hogy utolyára maradgyon. a meg ölé akilentzet, és amidön tsak egyedül maradot volna., mindent fel gyujta. és arakás testek mellé menvén. magat is meg ölé, a holt testeknek számok, férfiu. aszony gyermek. kilentz száz. hatvan vala., etizen ötödik aprilis történek. mind ezek közül. két aszszony. és öt gyermek szabadulának meg. ezek még elöre el rejtették vala magokot.

Más nap jó regel a Romaiak nagy készülettel menének ostromra, a falt kezdék törni, de azon tsudalkozni kezdének hogy senki magát ki nem mutatná, a házak égtenek, de nem tudhaták mitöl volna ez a nagy tsendeség. kiáltozni kezdének. hogy valaki felellyen nékik, akoron a két aszonyok ki menének a rejtek helyekböl. és elö beszéllék nékik. mint történt volna adolog. a Romaiaknak ez a rend kivül valo dolog. oly hihetetlennek láttzék leni. hogy nehezen adának hitelt az aszonyok beszedinek., azután bé menének a várban. a tüzet kezdék oltani, és mint el tsudálkozának amidön meg láták arakás holt testeket. de nem hogy örültek volna, ellenségek halálán hanem eleget nem tsudálhaták. hogy anyi nép ugy meg vetette volna ahalált. hogy oly rettentö dologra adta magát.

Hetven egyedik esztendöben., vespásiánus parantsolatot küldöt vala Bassusnak. hogy adgya el a földit mind azoknak. a kik meg holtak, vagy rabságban vannak, mivel azok ötet illetnék magának el foglalá mind azoknak ajövedelmit. A tartományokba lévö városokot meg nem épiteté, az Emmaus kis városát. nyoltz száz öreg vitézeknek adá, hogy ót meg telepedgyenek, az oltátol fogvást, az a város. a Nicopolis nevet hordozá, a Császár azt is parantsolá, hogy minden sidó a Capitoliumnak két dragmát fizetne, valamint szokták volt annak elötte fizetni a 
 Jérusalemi Templomnak, 


 Sokan a gyilkosok közül Egyiptumba szaladának, a kiket Alexandriába. atöb sidok jol fogadák. a pártolásra valo szándékot. oda is el vivék magokal, és azon igyekezének. hogy a többivel. közöllyék. de aleg okosabja, és a leg elöb valoja anemzetnek. tudván a nyomoruságos példát. a mely Jérusalemel történt. kevés idövel annak elötte. nem akarának vélek közösülni, és az egész sidok esze gyülvén. azt végezék. hogy a Romaiak kezekbe adnák öket. amint ís hat százat a gyilkosok közül meg fogának, sokan el szaladának. de mind viszá hozák öket. ezek a gyilkosok, inkáb szereték minden féle kinokot el szenvedni. mint sem a Császárt uroknak mondani., illyen formában kergeté az Isteni boszu állás ezeket anyomorultakot. mivel még Egyiptumban is ahová szaladtak vala, meg találák a magok gonoszságokért valo büntetést.

Azt már láttuk másut, hogy a sidok egy templomot epitettenek vala Egyiptumba, a kristus 
 születése elöt mint egy száz ötven esztendövel. Heliopolis tályékan. kilentz mély földnire Memfishez. a Romaiak tartván attol., hogy a Jérusálemi templom el romlása után, a sidok ebben ne gyülekezenek, és mind együt lévén. valamely új támadást ismét ne kezdgyenek, lupus. az Alexándriai Gubernátor. tudtára adván vespásiánusnak. hogy mi dolog történt légyen a gyilkosokal. parantsolattyát vévé. hogy le rontatná azt templomot. lupus egyebet nem tselekedék. hanem tsak bé záratá. de paulinus. a ki helyében következék, minden ékeségeket, gazdagságokot belöle ki vitete., a kapukot bé záratá. és meg nem engedé. hogy ót valamely vallásbéli szolgálatot tselekedgyenek.

Egy Jonathás nevü gyilkos, el szaladván Judéábol., lybiába mene, ót magát profétának tevé, két ezer szegény sidot el ámitván. arra vevé hogy ötet apusztában kövesék., igérvén hogy tsudákot tenne, Az elei a sidoknak tudtára adák Catullusnak. a tartomány béli tisztartonak, a ki holmi hadat külde jonathás után. tsak hamar bé érék azö seregit., és könyen le is vágák [is-
 vágák], rabulis sokat fogának el, jonathás pedig el szalada, de fel keresék. meg fogák, és Catullusnak vivék. a kinek a leg gazdagab sidokot bé vádolá, mondván hogy azok vették volt arra amit tselekedet. Catullus örömel halgatá ezeket a vádlásokot, meg fogatá a sidokot akiket Jonathás neki neveze. és a gazdagjábol három ezeret meg ölete. és a joszágjokot el foglalá a Császár neve alat.

Catullus még ezel meg nem elégedék. hanem Jonathásal vádoltatni kezdé a fö renden lévö sidokot a kik akoron Romában. és Alexándriában valának, Josef a historikus a ki Romában vala. oda számláltaték, Jonathás azt álittá. hogy Josef mind pénzt. mind fegyvert küldöt volna néki. Catullust, Jonathásal együt. Romában hivaták, vespásiánus meg visgálván jól ezt a dolgot, jonathást káromlonak találá leni, és az égetésre itélé, és a bé vádoltakot., ártatlanoknak mondá leni. Cátullusnak meg botsata. de az Isten igasága meg bünteté, olyan íjedségel., hogy szüntelen a szemei elött gondolá lenni azokot a kiket meg ölette volt ártatlanul, és olyan rettentö belsö forroság jöt rea. hogy orditot. abelsö égetés miat. a mely tüz meg is emésztette.


 A sidok hadakozása, és Jérusálem meg vétele után. vespásiánus fel keresteté mind azokot akik Davíd maradéki valának, nem akarván. hogy senki is maradgyon abol a szent familiábol, hihetö meg hallotta volt. azt, hogy a sidok egy meg váltot várnak a David házabol. és hogy tsak azokot tartanák valoságos királyoknak, a kik a David nemzettségéböl valok. hogy pedig végit vesse atámadásra valo minden álkalmatoságnak a sidok közöt, fel tevé magában hogy el törölné egészen a David nemzettségit, De véghez nem viheté, ha szinte véghez vitte volna is. mit tehete a Dávid nemzettségéböl valo Jesus kristus ellen, avilág meg váltoja ellen. a ki már abban az idöben el jöt volt., a kinek birodalma. nem avilágbol valo volt., és akinek Anyaszent egy háza a sok üldöztetések közöt is minden nap terjed vala,

E szerént végezödék el tehát a Romaiaknak, a sidok ellen valo hadakozások, ugyan azon is végezük el az ó testámentumnak Historiáját, mert ám bár a kristus Jésus halála tellyesité bé a régi szövettséget, és kezdé el az ujat. mind azon által. valamég a templom fent álla, a meg tért sidó hivek., többire oda járnak vala a vallás béli tselekedeteknek gyakorlására. és nem tekinték ugy a Ceremoniának törvényit mint tellyeségel el töröltetettet. A synagoga le esésének ideje. és a sidok Cérémoniainak egészen valo el végezése, a templom el rontásakor lett. A kristus fel támadásakor. atörvény meg hala, de az el temetetése, atemplom el romlásával lett.

Az üdvezitö, és utánna az Apostolok, oly gyakorta, és oly világosan fel tették volt. az Istennek. azt a rettentö boszu állását. hogy hellyesnek itéltük fel tenni elegendö böségel annak 
 historiáját. Ez a historia minden kételkedés nélkül meg bizonyittya a mi vallásunkot. az üdvezitö fenyegetésinek. tellyeségel valo bé telésivel, meg bizonyittya. az ö második el jövetelét, az utolso itéletet. és apokolbéli szenvedéseket, A melyeknek. Jérusálem el romlása, és a sidok el veszése. példája, bizonysága. és zálogja. Ezt a historiát pedig. a historikus 
 joseftöl tarttyuk. aki minden okokra valo nézve. leg alkalmatosab volt hogy minket arra meg taníttson. mivel ö születet sido volt. fö renden valo, a ki tellyeségel tudta, és látta mind azt. amik a koron mentenek végben, magának is azokba része volt, az ö irása bizonysága. 
 annál is inkáb tiszteletre méltobak. hogy mind a sidok. a pogányok. és akeresztyének meg vallották. hogy ezt a hadakozást. leg igazábban leg hiveben irta volna le atöbinél. A sidok, és az uj Testamentum historiájának.

Vége

�	 I Rész. A kristus eszt. 36 An. vulg. 33.

�	 (a)act I. 15.

�	 ps. CVIII 8.

�	 clem alex 1. 2. strom p. 280

�	 act. I. 24. 25. 26.

�	 joseph. de vita sua.

�	 Joël 11. 28.

�	 A kristus eszt 36

�	 ps. 15

�	 ps. 109

�	 A kristus eszt 36.

�	 II Rész. az első keresztyényekröl

�	 act. II.42...47. act IV. 32. 37.

�	 Dan VI. 10

�	 act.III. 1. 26. act.IV.1.2.3.4.

�	 act.V.17.

�	 act.IV. 3.....12.

�	 act.IV. 13...22.

�	 atc.IV.23....31.

�	 act.IV. 36. 37.

�	 Clem.Alex. 1.2.Strom. p.410.

�	 III Rész

�	 act.IV.7.

�	 act.V. 12....16

�	 atc.V. 33......42.

�	 act.VI..l.

�	 A kristus eszt.37.

�	 act.XXI..9

�	 Epiphan haeres 25

�	 clem.Alexl.3. Strom. p. 436. Euseb.hist Eccl.1.3. c.29. Theodoret. haeres.l. 3.c.1. Aug.haeres.5.

�	 act VI. 6....8.

�	 A kristus eszt.37.

�	 IV Rész

�	 act.VI....9. ..15

�	 act.VI.l. et seq

�	 act.VII.51

�	 lucian. de S. Stepha C. 5

�	 act.VII. 54.......58.

�	 lucian. Epist de revelat. corp S. Steph.ad Calcem t. 7 oper. S.Aug.

�	 act X. 1..39. act XXIII-3

�	 act. VIII...3 act XXVI..2

�	 act XXVI:10. 11. 12.

�	 act XXII..12

�	 Aug.Serm. CXVI.c.6. et CCVI. c 4.

�	 V Rész

�	 act. VIII-9

�	 Iren.l. 1.c 20. Justin Apolog. 2.

�	 Epiphan. Aug. Theodoret. de haeres.

�	 Hier in Matth. XXIV.

�	 Iren.1.1. c.20

�	 Euseb.hist Eccles 1. 2.c 1. alii.

�	 Chrysost. in acta homil 18.

�	 Iren.1. 1. c.20

�	 Tertul.de anima c.34.

�	 Iren.1.1. c.20.

�	 Theodoret hist 1. 1. c. 1.

�	 justin-Apolog. 2.Aug haeres.1.

�	 Euseb 1.2. c 13.hist Eccl.

�	 origen. lib 6. Contra Cels. Tertull. praescript c 33. alii

�	 act VIII. 15

�	 Justin. dialog cum Triphon pag.234:235 Euseb. et Hieronym. in Isai XVIII orig in Cels. 1.6. p 293 294.

�	 A kristus eszt 37 An:vul.34

�	 Tertull. apolog c.16. idem.ibidem p.16. Tertul.ibid minut.felix p.7. Tertul. Apolog c.42. origen.1.3. Contr cels. Tertull Apolog c.40 origen. in cels. 1.6.p 293 Tertull. Apolog c 8 origen. in cels. 1.3.p.137. Minut felix p.5.

�	 A krístus eszt 37. An.vulg. 34.

�	 Joseph Antiq lib 18.c 6.7.

�	 VI Rész

�	 justin Apolog 2. Tertull Apolog c 5. Euseb hist Eccl.12. c2. Epiph haeres 50.n.l. Chrysost. seu alius Author homil.7 in pascha. 1.5.edit savil p. 942.

�	 vide tanaq fab.1 2. Ep.12. vandale. dissert de actis pilat fabrici de Apocryp. N.T.p.215

�	 Tertull. Apologet c.5 Euseb.1 2. c2. hist Eccles. Chrys.in 2 cor. homil 26. p 740

�	 Tertull. loco citato. Euseb 1. 2.C 2.&c.

�	 Hegesipp. apud Euseb 1. 3.c.11. hist.Eccl.

�	 Clem.Alex. apud. Euseb.1. 2.C.1.

�	 1 Cor.XV. 7.Hieronim in galat p. 164. Epiphan haeres 78.

�	 Bernard. de consid. 1.2.c 8.

�	 Clem Alex apud Euseb. 1.2.c.1 hist Eccl

�	 Epiphan haeres.29.

�	 Epiphan haeres.78. Epiphan ibid

�	 Epiphan. haeres. 78.

�	 Hieronym in galat 1

�	 Thalmud. apud Baron. an.63. S.8.

�	 VII.Rész

�	 act VII. 26.

�	 Isaias LIII.7.

�	 Hieronym. in Isai LIII.7.

�	 Aug.serm 99.p.526.

�	 act VIII. 40.

�	 Hieronym ep.27. act.XXI.9.

�	 VIII Rész

�	 act.IX. 1.2.

�	 1 kor. IX. 1.

�	 chrysost. homil.47 in acta.

�	 act IX.17 XXII. 14.

�	 Act IX. 17 Hiero. In luciferi.c 3.

�	 Galat.1.16 17.

�	 Galat 1. 17

�	 Aug. et Chrys. in Galat 1.

�	 Hieronym. in Galat 1.

�	 Galat.1. 17.

�	 A kristus eszt 38. An.vulg. 35.

�	 IX Rész

�	 Origen. in Matt. Graec p. 225. Chrysost. in acta homil 25. p.234. opus imperfect. in Matt. homil 1. p 3. Galat.l. 18. 19

�	 Leo.serm. 80.c:3. Rufin I. c.9. Socrat.t. 1.c.19. Hieronym. in Isai 34.

�	 opus imperfect. in Matth hom 1.p.3. Baron. Cornel. á lapide.

�	 Euseb. hist Eccl. 1.5.c.10.

�	 Rufinus de symbolo p. 539

�	 Ambros.de Eli.t.l. p.546. Fulgent. contra Fabian.

�	 Aug Serm 212.p.231 Cyrill. Catech. Hier.Ep. 6.c.9.

�	 Ruf de symbolo p 539

�	 Ambros. ep 7. p 186 a.b.

�	 act.IX.32

�	 Act.IX. 36.–38.

�	 Act.IX.43

�	 Aug Serm. 266 c 7 Serm 99. c.12.

�	 Act.XV.9

�	 Greg.lib 9 ep. 39. Epiphan haeres. 28 c.2

�	 X Rész

�	 Joseph. Antiq. 1.18.c.7.

�	 A kristus eszt 39. Annus vulgaris 36

�	 Joseph. Antiq 1. 18.c.8.

�	 XI Rész

�	 Joseph Antiq 1. 18.c 5

�	 Euseb hist Eccl. lib 2 c.7. oros. 1.7 c 5.

�	 Joseph. Antiq 1.18.c 7.

�	 A kristus Eszt 40. An.vulg. 37.

�	 Joseph. Antiq 1.18. c 8.

�	 vide philon. in legat ad cajum

�	 philostrat. vit Apollon 1.1.c 3.4.

�	 XIII Rész

�	 Leo.serm. 80.c.3. alii.

�	 Leo.serm. 80.C.5. Euseb.in chronic Hyeron de viris illust. Chrystom. I.homil. 42.p 503. e.

�	 Basil. seleuc vita S. Teclae.1. 1.p.276.c. Gregor. 1.6.epist 37.

�	 Galat.1.19.

�	 A kristus eszt 41 An.vulg. 38

�	 l petr.I.l. Euseb. 1.3.c.1. p.71.

�	 Epiphan haeres. 27 c 6.

�	 1 cor IX.

�	 5. Hyeronym in Matt. XXVII

�	 Constit. 1.2.C.63. p 210.d.

�	 l Cor. IX.1...14.

�	 Recognit 1.7.c 6.

�	 Act IX. 23.

�	 Act.IX. 26 Gal. 1.18.

�	 Vide vit. S Barnabae.

�	 Galat.1. 18.19.

�	 Act.IX. 30.

�	 Act.XXII 17.21.

�	 Galat. 1.22...24

�	 Act.XV....41

�	 XIV Rész

�	 szent András Ap historiája Joan.l. 36. 41.

�	 A kristus eszt.41. An.vulg. 38.

�	 Matth.IV. 18.

�	 joan.XII. 22.

�	 Theod.in psal. CXVI

�	 XV Rész.

�	 szent János Evangyélista historiája.

�	 luk.V.10.11. Mark.111.17.

�	 Hieronym. in Matt.X.

�	 Epiphan. haeres. 73. c.7.

�	 Aug. de virginit. c.49 et in joan tract 124. p. 235.

�	 Ambros.in ps.XXXVI 24. Gregor Moral. 1.14.c.23. Beda. Baron. chrysost in matth. homil.66. et 85. Hieron. ep.16.Aug. in joan. tract.113.

�	 Clem. Alex.apud Euseb.1.7. c.l. p.38.

�	 Aug.quaest. Evang. 1.2.c.34. vide Baron an.44.5.30

�	 Hieron. de viris Illustr.

�	 Polycarp apud Euseb 1.5. c 24. Chrisos. in Ephes. hom.1. Euseb.1.3. c.23. Tertull. in Marcio. 1.4.c.5.

�	 Iren.1:3. c.3. Theod.in Epist ad Ephes. prolog.p.290 291.

�	 Concil. tom.4. p 699.c.

�	 Apoc.II.l.--6.

�	 Epiphan.haeres. 51 C 2.

�	 Concil tom.3. p 573.

�	 XVI Rész.

�	 Szent filep Apostol historiája. Euseb.l. 3.c.31. et 1.5. c 24.

�	 joan.1.43.

�	 Clem Alex. 1.3.strom. p. 436.

�	 Matth VIII 22.

�	 joan 1.47

�	 joan XII 20.--22.

�	 joan.XIV 8.---10.

�	 Theodoret in ps.CXVI p.371.

�	 Euseb.1.3. c.31.

�	 Chrysos. t.6. homil 31.

�	 Clem.Alex strom.l.3. p 448.b.

�	 Euseb 1.5. c.24.

�	 Clem.Alex. strom 4. p 522:

�	 szent Bertalan. historiája. Rupert. in l joan.l. Tostat. in Matt.X. Cornelius a lapide.

�	 Joan XXI. 2.

�	 Aug.in joan.homil 7.p 29.et in ps.LXV. p.263

�	 Greg.in jób 1.33. c 15.

�	 Euseb 15. c 10. p 175

�	 Hiero de viris Illustr. c.36.

�	 XVI Rész

�	 szent Máthé historiája

�	 Clem Alex. 1.2. paedag.c.l.

�	 paulin Carm 26. Ambros in ps XLV.

�	 Gregor in Rex.IX p 182.

�	 socrat 1.1 c 19. hist

�	 Eccles. Rufin.l.X. c.9.alii.

�	 Clem Alex strom.1.4. p.502

�	 szent Thamas historiája.

�	 joan.XI 16

�	 joan XIV 5

�	 joan XX. 24:25.26.

�	 joan.XXI. 2.

�	 Author, imperf in Matth. homil 2. p.17.

�	 nil.apud phot.cod 276.

�	 Baron.ad ann.57. s.15.

�	 nil apud phot cod 276.

�	 Asterius homil X p 196. Apud Aug de serm. Domini in monte 1.1. c.20 et faust.1.22. c 79

�	 procop de bello persico 1. c 12

�	 Apud Aug. Ep.230. nov.edit.

�	 XVII Rész.

�	 szent Judas Apostol historiája.

�	 paulin Carm.26.

�	 Euseb.1.3. c.ll.hist Eccl.

�	 judae.vers. 17.

�	 nicephor 1.2.c.40

�	 fortunat 1.8.c.4. Beda.in acta.p.3. alii.

�	 szent simon Apostol historiája, luk. VI. 15 act.1.13.

�	 fortunat 1.8 c.4 Beda in acta c.l. V.13

�	 Szent Mátyás apostol.historiája.

�	 Clem.Alex 1 3.strom. p.436.

�	 clem Alex 1.2.p.280.

�	 A kristus esztendejének 41. annus vulgaris 38

�	 I Rész.

�	 A kajus kaligula birodalma ennek esztelenségi.

�	 philo. legat ad caïum p 1002.et seq. sueton 1.4 c.52. Dion 1.59.

�	 philo ibid. p 1015. vide et joseph. Antiq 1. 18. c 10

�	 joseph. Antiq l 18. c.8.philo in flacc. p.968

�	 philo in flaccum.

�	 A kristus eszt 42. Annus vulgarís 39

�	 joseph Antiq 1.18.c.8.9

�	 A kristus eszt.42 An.vulg. 39

�	 josef de bello 1.2.c.16.

�	 Akristus eszt.43. An.vulg. 40.

�	 joseph. Antiq 1. 18. c.ll philo de legat. ad cajum. p. 1040.

�	 Az Agrippa nagy anya az Asmonea familiábol valo volt, amely familiaban együt volt a királyságal. a papság.

�	 Joseph. Antiq 1. 18.c.10 philo legat ad Caïum

�	 Euseb. 1.2.c.17.

�	 A kristus eszt..44. An.vulg. 41

�	 joseph de antiq. 1.XVIII c.10. philo legat. p.1043.

�	 A kristus eszt.43. An.vulg. 40.

�	 VII Rész

�	 két egy testvér atyafinak. Asineusnak.és Anileusnak historiajok,

�	 Joseph. Antiq 1.18.c.12.

�	 A kristus eszt.44. An.vulg. 40. 41.

�	 VIII Rész.

�	 Hélénának, az Adiabéniek királynéjának.és Izatnak. az ö fiának historiája

�	 Joseph. Antiq 1.20. c.2.

�	 Joseph. loco cit.

�	 A krístus eszt.44. An vulg. 41.

�	 IX Rész.

�	 A kajus halálarol. claudiusrol.

�	 Dio lib 59 p.650. et 651. Sueton. in caïo. c 58.

�	 zak XI 16.17.

�	 joseph. Antiq 1. 19.c 3. et de bello 1.2. c.18. vide et sueton. in Claudio.

�	 A kristus eszt 44 An vulg 41

�	 Dio.lib 60 p 670.

�	 joseph. Antiq 1. 19.c.4.

�	 Dio.lib 60 p 669.

�	 joseph. Antiq 1. 19 c.5

�	 act.XXI.23. num.6.18.

�	 A kristus eszt 45 An.vulg 42.

�	 joseph Antiq 1.19 C.5

�	 XI Rész

�	 szent péter romában megyen

�	 leo.Serm 80

�	 Euseb.lib 2.c.14. Hist Eccl. Hieron.de viris illustr. c l

�	 Iren.1 3. c.l.

�	 Euseb.l.2.c.14. Justin. Apolog. 1.

�	 Justin. Apolog.2. Iren.lib 1.c.20 Tertul. Apologet. c 13.

�	 Act.XI. 21.22.

�	 A kristus eszt 45 An.vulg.44.

�	 XII Rész.

�	 Act.XII.1.

�	 Apud Euseb. 1.2.c.9. hist Eccl.

�	 Epiphan. haeres. 58 c 4. p.491 492.

�	 vide Baron an.816. S.71.72

�	 Act XII.19. joseph de antiq. 1.19. c 7.

�	 Act.XII. 22. 23.

�	 joseph. Antiq 1. 19. c 7. et de Bello 1. 2.c.19.

�	 joseph. Antiq c.l. I.XX.

�	 XIII Rész

�	 Act.XI. 27. 28.

�	 Act.XII. 24. 25.

�	 Act.XIII. 1.

�	 A kristus eszt 47. An.vulg. 44, 2.Cor XII. 2. 3. 4.

�	 Epiphan haeres. 38.c.2. Aug.in Joan.tract. 98 p. 199. 200. Sozomen.1.7. c 19

�	 joseph Antiq 1.XX.c 1.

�	 Antiq li 20.c.3.

�	 Antiq.l. 20.c.2.

�	 A kristus eszt 48 An.vulg. 45

�	 Joseph antiq 1.XX.c.2.

�	 Act.XIII 4. 5.

�	 Act XIII. 8. 9.

�	 A kristus eszt.48 An vulg. 45

�	 1 Cor.IX. 1.15. 1.Thess.II. 7. 9.

�	 1 Cor.IX. 5. 6.

�	 Rom.XV. 20. 21.

�	 Act.XIII. 46.XVII. 1. 2.

�	 Act.XIV.1. 2. seq.

�	 Aug.in faust.l. 30.c.4

�	 Ambros. de virginib.l 2. 1.3.

�	 Chrysost homil.30 in acta. p 272.a.

�	 vide Tertull. de Baptismo

�	 Epiph haeres. 78.c 1.

�	 chrysost homil 72 tom 1.

�	 vide chrysost ibidem

�	 Ambros. 12. de virginib. P 469.

�	 vide Ambros. loco citato

�	 Damas. de iis qui in fíde dormierunt. p 591

�	 vide Tertull. de baptismo. c.17.

�	 act.XIV 7.

�	 A kristus eszt 49. An vulg. 46.

�	 1 petr V. 13. 2 petr. IV. 16

�	 Hieron.Ep. 150.qu.ll.

�	 Clem Alex apud Euseb l 2.c 15.

�	 S.Athanas. Betricid chronic alex.

�	 Tertull. contra Marcion 1.4.c 15

�	 josef Antiq 1.XX.c.3. et de bello 1.2.c.19.

�	 Act XXVI. 20

�	 Rom XV 19.

�	 Chrisost. in Rom. hom.19. p 372.

�	 2 Cor XI. 24 25.

�	 A kristus eszt 52. An.vulg. 49

�	 joseph. Antiq.l. 20.c.3.

�	 XVI Rész

�	 Cumanus gubernator. jérusalemben háboruság.

�	 joseph 1. 2.de bello c.20

�	 Innocent 1.Ep.ad Decent. initio.

�	 Epiphan haeres.51 c.6.Gelas. papae. decret Concil.t.4. p.1262. Euseb.1.2. c 16.

�	 Chronic orient p 109. et seq.

�	 A kristus eszt 64 An vulg. 61

�	 Euseb.l. 2.c.17.

�	 Epiphan haeres. 29.

�	 Hieron. de viris Illustr. c.8.et alii.

�	 XVII Rész.

�	 A Therapötusokrol. Cassian. 12.c 5. Sozom.1.l. Hist Eccl. c.12.

�	 philo de vita Contempla. p.892 D.

�	 philo de vita Contempl. p 891

�	 philo de vita Contempl. p.892.E.

�	 philo.de vita Contempl. p 893

�	 philo de contempl. p.894

�	 p.8.99.B

�	 ibid p. 900.

�	 philo de vita contempl p 901.

�	 ibid p 902.

�	 ibid p. 903.

�	 A kristus eszt.64. An vulg. 61

�	 vide chronic orient Euseb.1. 1.c.24.

�	 XVIII Rész.

�	 Act XV .l

�	 Epiphan haeres 28. c 4

�	 A kristus eszt 54. An.vulg. 51

�	 Galat.XI 2.

�	 A jerusálemi gyülés.

�	 Act XV

�	 Act XV.

�	 A kristus eszt 54. An vulg. 51

�	 Galat:XI 2.

�	 Chrys. homil in Galat.p. 803.d.e

�	 Hebr.X. 34.

�	 Galat.XI. 1. 2. 3.

�	 Hier.on. Ep.150 qu.ll.

�	 Act.XV. 22. 32.

�	 act.XV. 27....30

�	 Galat. 11 12.13.

�	 Act.XV.36. XIX Rész

�	 A kristus eszt 55. An.vulg 52

�	 Act.XVI. 1. 2.

�	 Act.XV. 6. 7.

�	 Szent lukáts historiaja

�	 Hyeron de viris Ilustr. c

�	 luk. 1. 1.2.

�	 act.XVI. 12 Epiphan haeres. 80.

�	 2 Cor.XI 9. philipp. IV. 16. philipp. IV 9.14 18.

�	 XX Rész

�	 Sz.pál thessalonikába megyen. Act XVII 1.2.

�	 1 Thess. 1.5.

�	 1 Thess. 1.6.7.9.11. türésben.

�	 2 Thess. XI 5.

�	 Act.XVII 14. 15.

�	 Chrisost de sacerdot 1.4. c.7.

�	 A kristus eszt 56. An vulg. 53

�	 1 Thessa. XI. 1.2.

�	 Act.XVIII 1.2.

�	 Act.XVIII 2.

�	 XXI Rész

�	 A sidok Romabol ki üzetnek.

�	 Sueton.in Claudio seu.1.5. c.25.

�	 A kristus eszt 55 An vulg. 52. joseph de antiq 1.20 c 5. et de bello.l.2.c 21

�	 Tacit. Annal. XII c 54.

�	 joseph. antiq 1.20 c 5

�	 Tacit Annal. 1.XII. c 54

�	 XXII Rész

�	 felix judéának gubernatorja

�	 A kristus észt 56 An vulg 53. joseph antiq 1 20. c.5.6.

�	 joseph. Antiq. 1 XX c.6.7. de bello 1.2.c.23.

�	 Matth. XXIV.11. joseph. Antiq.l. 20 c 6.

�	 joseph. Antiq I. 20 C 6.

�	 Antiq.l. 20.c.5.

�	 Antiq.l 19. c 7.

�	 joseph. Antiq. 1 XX c 5.

�	 Szent pál korintusbol irja elsö levelét. a Thessaloniaknak

�	 I Cor. XVI 15

�	 I Cor. XVI. 17.

�	 Act.XVIII.5.6. 1 Thessal. III.7.– 9. 1 cor.II.3.

�	 A kristus eszt.56: An vulg. 53.

�	 Második levele szent pálnak a Thessáloniakhoz

�	 2 Thessal. XI.1 3.

�	 Act.XVIII 5. 6.

�	 Rom.XVI 23.

�	 l cor.XI 3. 2 cor. XI. 9.

�	 A kristus eszt 57 An vulg 54 Tacit. Annal 1. 15.senec lib 4. natur quaest. Act.XVIII 12.

�	 XXIII Rész

�	 szent pál Jerusalembe megyen

�	 Act.XIX. 1.

�	 Act.XVIII 26. 27.

�	 Act XIX 1. 2.

�	 Claudius császár meg hal.

�	 joseph Antiq. 1.20. c 5

�	 Joseph. de bello. 12 c 23.

�	 Act XXI 38.

�	 joseph Antiq.1.20 c 6. de bello 1.2. c 23

�	 1 Cor.XI. 5. 6.

�	 Hieronym, in Tit. 11 1.

�	 1 Cor. XVI. 12.

�	 XXIV Rész

�	 szent pál viszá tér Éfésusba

�	 Act.XIX. 1. 2.

�	 A kristus eszt 58. An vulg. 55.

�	 ugy mint 12 ezer német forintra

�	 Matth. XII 27.

�	 joseph de bello. 1.7.c.25

�	 philostrat. v.t. Apollo 1.4. c 1

�	 philostrat 1. 1.c 14.

�	 philostrat 1.3. c 3.

�	 A kristus eszt 64 An vulg. 61

�	 philostrat 1.3.c 16.

�	 A kristus eszt 58.59. An vulg. 55.56.

�	 1 Cor XV. 32.

�	 Chrysost in corinth XV.homil 40 p 454

�	 1 Cor XV. 30. 31

�	 2 Cor.XII 13. 14.

�	 1 cor XII. 21.

�	 2 Cor XII 13 14.

�	 Galat.IV. 15.

�	 Galat V 7.

�	 Hyeron.in Galat prolog.

�	 Galat.VI 11

�	 A kristus eszt 59 An vulg. 56

�	 1 levele szent pálnak. a korintus béliekhez

�	 Chrysost Argum in Epist ad Corinth

�	 l Cor.l. 1.

�	 l Cor VII. 8.

�	 l Cor. XVI 5.6.

�	 act.XVIII 17.

�	 Constit Apost.l:2. c 45. 46.

�	 1 Cor.VII

�	 1 Cor.VIII 4. 5. 6. IX. X. 20.

�	 1 Cor.XI.

�	 act XI. 20

�	 1 Cor.XII. 8.9.10. XIII.XIV.

�	 1 cor.XV.

�	 1 cor XVI

�	 Galat XI 10

�	 1 Cor. XV. 2.

�	 Act.XIX 22 1.cor 4.17.

�	 1 cor.XVI 11

�	 2 Cor XII 18.

�	 2 cor. VII 8.9.10. 11. 12.

�	 A kristus eszt 60. An.vulg. 57.

�	 XXVI.Rész

�	 szent pál kénszeritetik Éfésust el hagyni macedoniaba megyen

�	 Act.XIX 24

�	 Act.XX.l. 2. et seq

�	 2 Cor. 11 12. 13.

�	 Act.XX:2.

�	 2 Cor VII 5.6.et seq.

�	 Második levele szent pálnak a korínthus béliekhez

�	 2 Cor.l.

�	 2 Cor.ll.

�	 2 Cor.X. 10.

�	 2 Cor XI.

�	 Act 2 Cor XII

�	 2 Cor VIII.10.

�	 Act.XX.2. 2 Cor.XII. 14. Aug. Ep.CXVIII. c 6.

�	 A kristus eszt 61 An vulg. 58.

�	 XXVII Rész

�	 szent pal Romaiakhoz irt levele

�	 Rom.l.

�	 Rom XI. 17.

�	 Rom IV.

�	 Rom XI. 18. 19

�	 Rom XIV

�	 Rom.XIII Rom.XII Rom.XV.19

�	 Rom.XVI

�	 Act.XX. 3.et seq.

�	 Aug.Ep. 86.p.148. nunc.36.c.12. n.28. Hier.Ep 18.

�	 Act.XX 17. Iren.1.9. c.14. vide Chrisost homil 44. in acta initio

�	 Act XX.

�	 Act. XXI 1. 2.

�	 XXVIII Rész

�	 szent pál jérusálembe érkezik

�	 Num.VII 14.

�	 Act XXI 27

�	 Act XXIII

�	 Joseph 1. 2. de bello. c 32. p. 812.

�	 Act.XXIII 11.12.

�	 A kristus eszt 61 An vulg. 58.

�	 XXIX Resz

�	 szent pált félix gubernátorhoz viszik

�	 Act.XXIV 1.

�	 An.vulg 58

�	 Joseph. antiq. I 20. c 6

�	 levit. XXVII.30.

�	 joseph. de vita sua

�	 A historikus Josefnek historiája.

�	 Antiq. 1. 18 c.4.

�	 Appionus ellen. 1.1.

�	 Hier.de vir Illustr. c. 13.

�	 XXX Rész.

�	 A sidok meg oszlások czézáréában. An.vulg. 58.és 59.

�	 A kristus eszt 61.és 62.

�	 Antiq 1. 20. c.6. de bello 1.2.c.23.

�	 Antiq 1.20 c.7.

�	 A kristus eszt.63. An vulg.60.

�	 porcius Festus Judeába gubernátorá tétetik

�	 Antiq 1.20 c 7.

�	 act.XXIV 27.

�	 Antiq 1.20 c 7.

�	 Act.XXV 1. 2.

�	 paul. recepta sentent 1.5.tit. 26.lege julia de vit publica.damnatur qui aliqua potestate praeditus civem Romanum ad Imperatorem appellantem necarit.

�	 Act.XXVI 2.

�	 Act.XXVI

�	 A kristus eszt.64. An vulg. 61

�	 Act. 28

�	 Chrysost homil.54. in Act. Gregor.in job.1.7. c.11.

�	 Joseph. antiq. 1.20 C.7.

�	 joseph. Antiq. 1.20 c.7.

�	 Joseph. de bello. 1.7.c.9.

�	 filipp. IV. 22.

�	 filipp 1. 14. 18.

�	 Hier.de viris Illustr. c. 12.Aug Ep.152 c 5.n.14.

�	 filipp 1.12.13.

�	 A kristus eszt 65. An.vulg. 62.

�	 III Rész

�	 Szent pálnak a filippi béliekhez valo levele.

�	 filip IV. 18.19.

�	 filip IV. 2. 3.

�	 Szent pál meg teriti onesimust

�	 Const Apost 1. 7.c.46.

�	 Theodoret. praes. in Ep ad philem.

�	 Szent pál levele a kolossa béliekhez.

�	 Hebr XIII 24.

�	 IV Rész.

�	 A kis szent jakabot meg ölik

�	 Antiq XX. c 8.

�	 Euseb.1.2. hist Eccl. c. 23.

�	 orige.in Cels.l.l. p. 55

�	 Euseb.hist Eccl.l. 3.c.11.

�	 Epiphan. haeres.78. c 14.

�	 Euseb.ex Hegesippo: 1.4. c 22.

�	 A kristus eszt 66. An.vulg. 63.

�	 V. Rész

�	 szent pál levele a sidokhoz, Hebr.X:32 33.34. Hebr.X 34 Hebr XIII 24.

�	 Athanas. ad Dracont. Chrysost. ad hebr. praefat p 696 Greg. Mag.in Job.1.31 c 22. Baron.ad an.61 S.l Boll.l febr. Rom XV.28.

�	 Tit 1.5 Hieron. Theodoret. et Chrysost in Epist. ad Titum. Tit 1.5.

�	 Joseph. Antiq.1.20. c 8. et de bello 1.2.C.24.

�	 Joseph de bello 1. 2.c.24.

�	 VI Rész.

�	 A kristus eszt 67. An vulg. 64.

�	 Hebr. XIII 19. 23. 2 Tim.IV 13. l Tim.1.3. filip.XI 24.

�	 szent pál Timothéusnak irot elsö levele

�	 1 Tim.IV 2. 1 Tim.l. 19.20

�	 1 Tim.IV. 12.

�	 szent pál Titusnak irot levele. Tit.XI.1 2. Hieronym in Tit.

�	 Tit.1.5.

�	 vide Dion. 1.62. Tacit Annal.1.15 c.37.38.39. sueton in Neron.

�	 Tacit. Annal.l. 15 c 44. Baron.An. 66.

�	 A kristus eszt 68. An vulg. 65 josef de bello. 1.6. c 31

�	 josef de bello.1.6. c.6.

�	 Chrysost. in Joan. homil.64.

�	 Josef de bello.1.6. c 31

�	 2 petr I. 14. 15.

�	 2. petr. XI 1.

�	 origen.G.L. in joan. t21 p. 218. Ambros. Serm.68.

�	 joan.XIII 36.

�	 joan.XXI 18. 19.

�	 2 petr. XI 3.4.

�	 2.petr.XI.15. 16. Hieronym de viris Illustr. c 1. Greg.Mag. in Ezech. homil 18 Euseb. hist Eccl. 13.c.3.

�	 Jud.V.17. 18.2 petr. XI. 5.

�	 VIII Rész

�	 szent pál Romába mégyen utol szor. 1 Tim XI. 14. 2 Tim IV. 13. 2 Tim 1.4. 2 Tim.IV. 20. Euseb.1.2. c 25

�	 chrysost in acta.homil 46.

�	 philastr. c 29.

�	 Sueton in Nerone c 19.

�	 vide Bolland. 14.mart p.343. Surius.2. jul.

�	 2 Tim IV. 16.

�	 Chrysost contra vituperat vitae Mon 1. c 4.

�	 1 Tim 1.20. 2 Tim 4.14. 2 Tim. 1.15.

�	 2 Tim 1.16.

�	 szent pál levele az Éfésiusokhoz

�	 Basil.1.2. advers. Eunom.vide. et Hieronym.in Ephes.l.

�	 vide Tertull. 1.5. Contr. marcion. c 17.

�	 Timotheushoz valo második levele.

�	 2 Tim.IV. 6 8. 18.

�	 Chrysost hom IX.in 2.Tim.p. 615.

�	 A kristus eszt 69. An.vulg.66.

�	 Baron.an. 69. 5. 8.

�	 prudent de martyr 12.p.144. Euseb.1.3. c.l. prudent. Aster. Chrysost. alii Ambros.in ps.118. Aug.serm 203.

�	 Greg.mag. 1.12 Ep 9. Euseb.1.2. c 25 Hieronym.de viris illustr. c.5.

�	 Greg.Mag. 1.3.Ep.30.

�	 Filipp. IV 3.

�	 Epiphan haeres 27. c 6. Beda Baron.&χ Constit Apost 1.7. c 46. Epiphan haeres.27. c 6. Tertull. praescript. c 32. Baron.an.69.

�	 Rufin. Recog. p.398.

�	 Epiphan haeres. 27.c.6. Iren 1.3. c 3. Euseb. I.2.c.2.

�	 2 Tim.IV. 21

�	 Justin.Apol 2.p.69.

�	 Justin.Apol. 2.p.69.

�	 Tertul.Apol. c.13.

�	 Justin. Tertull.

�	 Clem Alex. Strom.1.2. p.383,

�	 Iren 1.1. c 21. Justin. Apolog.2. Euseb.l. 3. c 16. Tertull. praescript c 46

�	 X Rész.

�	 szent János Évangyélista Éfésusba megyen

�	 Euseb.1.5. c.22.

�	 Chrysost in Ephes homil.l.

�	 Phot.cod. 275.

�	 1 Cor.IX. 15.

�	 Hieronym. de viris Illustr.c.9. Tertul.in Marcion 1.4.c.5.

�	 Euseb.hist Eccl.3. c.23.

�	 Epiphan. haeres. 51.

�	 Epiphan haeres. 36.c 24. Iren. 1.3. c 3. Euseb 1.3. c 28.

�	 Theodoret haeretic.

�	 Epiphan haeres.28.

�	 Act XV.l.

�	 Iren.13. c.12

�	 Justin. dial.Cum Tryphone p.263.266.

�	 sulpit sev. 1 3.hist p.149,

�	 orig.in Cels.1.2. p 56.

�	 Epiphan haeres.28. c.2. Iren I 1. c 25.

�	 Galat VI. 12. 13.

�	 Galat.V. 11.

�	 Apoc.XI 9.

�	 Ignat Ep. ad philipp.

�	 1 joan IV 3.

�	 Iren l 3. c 11.

�	 Epiphan haeres.28.

�	 2 Cor.XV. 29.

�	 Euseb.1 3. c 28.

�	 Iren.1.1. c.2. Epiphan. haeres.25. August. Haeres.5.

�	 Clem Alex strom.1.3. P 437:438.

�	 Euseb:1.3 c 29. Tertull praescript c. 33

�	 Iren.l.l. c 35 Epiphan haeres.38.

�	 A gnostikus eretnekekröl.

�	 Tim VI. 20.

�	 Euseb.1.4. c.7. Hist Eccl.

�	 Epiphan haeres.26.

�	 Iren 1.3. c 4.

�	 Aug.et Theod.de haeres.

�	 plotin 1 18. p.203

�	 Epiphan haeres.l. 26 c 14. Hier.in vigilant c 2.

�	 XI Rész

�	 szent márk mártirságot szenved Alexandriába 68.eszt.

�	 Chronic orient p 110

�	 Beda. Martyrol. 25 apr.

�	 liberat. c 20.p. 142.

�	 lactan. Instit. 1.4.c 21.

�	 Cestius. meg számláltattya husvétba a sidokot

�	 joseph. de bello. 1.6 c 45

�	 XII Rész.

�	 haboruság Cesareába. és Jerusálembe. josef antiq. 1.20.c 7

�	 joseph de bello. 1.2. c 26

�	 XIII Rész

�	 Cestius Gallus judeaba küld,hogy meg visgályák a florus tselekedetit. De bello. 1.2.c 28.

�	 de bello 1.2.c 29

�	 de bello 1 2.c.30

�	 de bello 1.2.c 31

�	 de bello 1.2.c 32

�	 Joseph. de bello. 1.2 c 33

�	 de bello l 2.c 36

�	 de bello lib 2, c 35

�	 XV.Rész.

�	 Cestius Gallus judéába mégyen.

�	 de bello. 1.2.c 37

�	 joseph.de bello. 1.2. C 38.

�	 De bello 1.2.c 39.

�	 Tacit 1.5 c 10.hist sueton.in vespas. c 4,

�	 De bello 1.2. c 42.

�	 Euseb.1.3 C 5

�	 luc.XXI. 20.21.

�	 Epiphan haeres.29 c.7.et haeres.30 c.2.

�	 XVI Rész.

�	 vespasianust küldi Néro a sidok ellen

�	 De bello 1.2.c 42

�	 de bello 1.2.c 43

�	 Joseph. de vita sua

�	 A kristus eszt 69. An vulg. 66

�	 XVII Rész

�	 Jerusálem a Romaiak ellen valo hadakozáshoz készül

�	 de bello. 1.2. C.44.

�	 vespásiánus syriába mégyen.

�	 de bello 1.3 C 2.

�	 Titus vespásianushoz érkezék ptolémaidaba de bello. 1.3.c 3.

�	 A kristus eszt 70. An vulg. 67. de bello 1.3.C.9

�	 de bello 1.2 c 15

�	 de bello 1 2.c 14

�	 de bello 1.2 c 15

�	 de bello. 1 2.c 18.

�	 de bello. 1.3 c 21

�	 de bello. 1.3.c 22.

�	 XVIII Rész

�	 jotapát városát meg veszik de bello 1.3. c 23.

�	 de bello. 1.3.c 24

�	 de bello 1.3.c 25

�	 Sueton in vespas. c.5. Dio.160

�	 de bello.1.3.c 30.

�	 de bello 1.3. c 28.

�	 de bello 1.3.29

�	 de bello. 1.31.c.32.

�	 de bello. 1.3.c.32. 33. 34

�	 de bello 1.3.c.36.

�	 de bello. 1.4.c 1.

�	 de bello 1.4.c.2. 3.4.5.7.

�	 de bello 1.4.c 6

�	 de bello 1.4.c.8.9.

�	 de bello. 1.4.c 10.11.

�	 A kristus eszt.70. An vulg. 67.

�	 XIX Rész

�	 jérusalembe nagy haboruság és meg oszlás vagyon

�	 de bello 1.4.c 11

�	 de bello 16.c 15

�	 De bello 14 c 12

�	 paral. XXIV.7.

�	 de bello 1.4.c 13.

�	 de bello 1.4.c.14.

�	 de bello 14 c 15

�	 XX Rész.

�	 Az iduméusok Jérusalembe mennek.

�	 de bello 1.4.c 17.

�	 de bello 1.4. c 18

�	 de bello. 1.4.c 22.

�	 de bello 1.3 C 2. de bello 1.4.c 20

�	 de bello 14. c 21

�	 de bello 14. c 22.

�	 de bello 13.c.23

�	 A kristus eszt 71 an.vulg 68.

�	 plutarch.in neron. suet.1.6. Tacit.hist 1.1.

�	 de bello 14. c 25

�	 de bello 14.c 26. et 28.

�	 de bello 1.4.c 27.

�	 de bello 1.4 c 29

�	 XXII Rész.

�	 simon judeát pusztittya

�	 De bello 1.4.c 30

�	 de bello 1 4.c 31

�	 de bello 1.4.c 32.

�	 de bello 1 4.c 29

�	 Galba meg halvan. othon lesz helyibe

�	 A kristus eszt 72. An vulg. 69

�	 Tacit.hist 1.2.c 73. 74.

�	 de bello. 1.4.c 36

�	 A kristus eszt 72. An.vulg 69.

�	 XXIII Rész

�	 vespasiánust császára teszik

�	 Tacit hist 1.2.c 79

�	 de bello 1.4.c 37

�	 de bello 14.c.38. Tacit. 1 2.c 81

�	 de bello 1 2.c 34.

�	 de bello 1.7 c 30

�	 de bello 1.7.c 39 40:41:42.

�	 de bello 1.4 c. ult.

�	 de bello 1.6.c 1.

�	 Jerusálem három részre oszlik

�	 de bello 1.6.

�	 de bello 1.6.c 3.

�	 de bello 1.6.c 5

�	 XXIV Rész.

�	 Titus jérusálem ellen indul

�	 de bello 1.4. c ult.

�	 de bello l 5.c 6. Tacit.l. 5. c 1.

�	 A kristus eszt 73 An vulg 70

�	 de bello 1.5 c 11

�	 de bello 1 6 c 34.

�	 de bello l 5.c 25

�	 de bello 1.5.c 7

�	 A kristus eszt 73 An vulg. 70

�	 Titus Jérusálem eleibe érkezik

�	 de bello 1 5.c 7

�	 de bello 1.5.c.8. 9.10.

�	 Tacit hist 1.5 c 11

�	 de bello 1.5.c 11.

�	 de bello 1.5.c 16

�	 XXV Rész

�	 Titus békeséget hirdet a sidoknak

�	 de bello 1.5 c 12

�	 de bello 1.5 c 31

�	 de bello 1.5. c 18

�	 Dio.lib 66

�	 de bello 1.5.c 20

�	 a Romaiak az elsö keritést meg veszik

�	 de bello 1 5.c 20

�	 de bello 1 5 c 21

�	 de bello 1 5.c 23

�	 XXVI Rész

�	 nagy éhség jérusálemben.

�	 de bello 1.5.c 25

�	 12 majusig

�	 de bello I 5 c 26.

�	 de bello 1.5.c 27

�	 de bello 1.5 c 28

�	 de bello 15.c 30

�	 Dio 1.66

�	 XXVII Rész.

�	 A Romaiak körül veszik falal jérusalemet

�	 de bello 1.5.c 31

�	 luk.XIX 43.

�	 de bello 1.5.c 32.

�	 de bello 1 5. C 27

�	 Rend kivül valo éhség jérusalembe.

�	 de bello 15 c 37.

�	 de bello 1 6.c 20

�	 de bello 1 6.c 21

�	 Egy anya a maga gyermekét meg eszi

�	 de bello 15.c 32

�	 de bello 1.5.c 33.

�	 de bello 1 5. c 34

�	 de bello 1.5 c 35

�	 XXVIII Rész

�	 josefre gyanakodnak mind a sidok mind a Romaiak.

�	 josef de vita sua.

�	 de bello 15. c 32

�	 De bello 1 5. c 37.

�	 de bello 1.6. c 42.

�	 de bello 1 5 c 37.

�	 de bello 1.6 c 30

�	 de bello 1.6.c 1. 2. 3.

�	 de bello 1 6. c 6

�	 de bello 1 6 c 7.

�	 XXIX Rész

�	 Az estvéli és a regeli áldozatok meg szünek a templomba.

�	 de bello 16. c 8.

�	 de bello 1 6. c 9

�	 de bello 1.6.c 10

�	 de bello 1.6. C 21 22.

�	 de bello 1 6. C 13.

�	 de bello 1 6. C 23

�	 de bello 1 6.c 25

�	 de bello 1 6. c 26

�	 A kristus eszt.73. An vulg. 70

�	 XXX Rész.

�	 Egy Romai vitéz a templomot fel gyujttya

�	 de bello 1 5. c 14

�	 de bello 1 5. c 28. 32.

�	 de bello 1.5 c 28

�	 de bello 1.5. c 29

�	 de bello 1.5.c 33.

�	 de bello 1 5. c 29 et 30

�	 XXXI Rész

�	 a Romaiak áldozatot tesznek aváros meg vételiért.

�	 de bello 1.6 c 32

�	 de bello 1 6. c 43

�	 de bello 1 6. c 35. 36.

�	 de bello 1.6. c 35

�	 de bello 1 6. c 38

�	 de bello 1.6. c 39

�	 de bello 1 6.c 40

�	 de bello 1 6. C 41.

�	 Az utolso keruletet meg veszik Janos. es simon el rejtik magokot

�	 de bello 1. 6.c 42.

�	 A kristus eszt.73 An.vulg. 70.

�	 de bello 1.6.c 42

�	 de bello 1. 6. C 43.

�	 A kristus eszt.73. An vulg. 70

�	 de bello 1.6. c 44.

�	 XXXII Resz

�	 arabok,és halottak számokrol.

�	 de bello 1 6. c 45

�	 de bello 1 6. c 46

�	 de bello 1 7. c 18.

�	 de bello 1 7. c 1

�	 Matth. XXIV.2.

�	 In Euseb Chronic. p.2112.

�	 de bello l 7. c 3.

�	 A kristus eszt 74. An.vulg. 71

�	 de bello 1.7.c 15

�	 XXXIII Resz

�	 Vespásianus es Titus tríumphusal menek bé romaban.

�	 de bello 1 7. c 1 7.

�	 Baron. An. 73.

�	 De bello l 7. c.20. 25. 26.

�	 An.vulg. 72.

�	 A kristus eszt 75 An vulg. 72.

�	 Dio 1.66.

�	 de bello 1.7.c 37.

�	 de bello l 7. c 37.

�	 de bello 1.7 c 38

�	 Euseb. 1.3.Hist Eccl. c 12 ex Hegesippo

�	 Chrysost. in act. homil 5. in Rom. homil 25. in Matth. homil.77. Hieronym. et Beda. in Matth XXIV.

�	 A kristus eszt 75 An.vulg. 72.

�	 vide chrysost in judaeos. homil 3. quae est primi tom. p.430.b.



