Partitúramodell az általános iskolában - Szabó G., Ferenc (Anyanyelv-pedagógia, 2012)
A partitúra(modell) kidolgozását A magyar nyelv szövegtana című összegző műnek köszönhetjük. Tolcsvai Nagy Gábor (2001) funkcionális kognitív nyelvelméleti keretben közelíti meg a szöveget. Eszerint a partitúra olyan kifejtést szolgáló metódus, amely lehetővé teszi a leglényegesebb szövegösszetevők egymással összefüggő szemléltetését. A szövegvilágot tükröztető partitúra tényezőinek megismerése új lehetőségeket nyújt a módszertan számára is. Ezek többségére már az általános iskolában is reflektálhatunk. Ez nem jelent még mélyreható vizsgálódást, csupán a szövegszemléleti irányultság alakítását az „amit és ahogyan lehet” maxima jegyében. Ennek szemléltetéséül hír, köznapi magánbeszéd, alkalmi beszéd és vers összehasonlító elemzését mutatja be a szerző. A szövegértelem szintjeinek kiemelésével Radnóti Miklós Nem tudhatom című költeményét is elemzi.